Hallå? Sadie - är det du?
Ja.
Jo...förlåt...
Du...du svarar ju aldrig.
-Kan jag...kan jag få se ditt ansikte? -Nej.
Jag har saknat dig så.
Har du fått mina brev, mina mejl?
Ja, men jag har inte läst dem.
-Varför inte? -Allvarligt?
-Är du ensam där? -Ja.
-Hur så? -Vad är det där?
-Vadå? -Det där ljudet.
Det låter som en stor jäkla kedja på golvet.
Pappa? Pappa!
Pappa?
-Jag måste lägga på. -Du ringde ju precis.
Ja...
Ledsen, gumman...
Jag älskar dig så.
Å, fan! Sadie...
Låt min flicka vara! Ta vad som helst, utom min flicka!
SADIE 6 ÅR
Ursäkta...Dan heter jag. John gav mig nycklar hit. Det är du som är Sadie, va?
Har du flyttat hans grejer? För det var inte så här förut.
Polisen gick igenom hans grejer, jag ställde dem i ordning. Allt är kvar.
Herregud, ursäkta att jag frågade.
Jag beklagar...om John.
Gör inte det. Han var ett arsel.
-Jag gillade honom. -Fint för dig.
Vad är det med alla kameror?
Vet inte, han ville inte berätta. Kom du för jobbet?
-Vadå? -Det din pappa ordnade åt dig.
-Vad snackar du om? -John trodde att du skulle flytta in.
Nej.
Nehej. Ja, vi...ses.
Vänta. Vadå för ett jobb?
Fotograf. På tidningen.
-"Tony Jones, redaktör". -Ring honom om du är intresserad.
Vänta.
Nyckel.
Trevligt att råkas!
Arsel.
Pappa?
-Är det här hedarna? -Var det dem du kom hit för?
-Hallå? -Hej, Sadie Wright. Jag ska träffa Tony.
-Jaha...så...du är Johns tös? -De säger det.
-Och jänkare? -Född här, uppvuxen där.
-Du liknar honom inte. -Tack...?
Alltså, jag liknar inte min farsa... han var svart.
-Jaha, så du är fotograf? -Snedstreck journalist, nyutexaminerad.
Jo, han sa det. Bönade mig om ett jobb åt dig.
-Verkligen? -Ja.
Underligt. Han sa att du skulle komma över, och sen...
...flög det ur honom att ni inte pratats vid sen du var liten.
Det var fan! Fräckt!
-Blev det pinsamt? -Hur så?
Jag vet ju hur ni engländare är.
Jaha, hur ser framtidsplanerna ut?
Ska du tillbaka till gamla fina USA?
Vet inte. Mamma ogillar att jag flyttat hit, så det är väl skäl nog att stanna.
Så var din pappa. Sket i alla regler.
Har du alla papper i ordning? ID, pass... Det behövs för pappersarbetet.
-Får jag jobbet? -Allvarligt, tidningen går dåligt.
Vi har väl...ja, ett halvår kvar, max.
Så vill du ha ett korttidsvikariat har du kommit rätt.
Dessutom är jag skyldig din farsa det. Han var en förjäkla bra reporter.
Den där skiten om Padfoot han kokade ihop räddade oss verkligen.
HELVETESHUNDEN
Varför tog han livet av sig?
Säg det.
Han såg trött ut den sista tiden. Förmodligen cancer.
Kila ned till kontoret på markplan. Det är där du får börja.
Visst.
Jäklar!
-Jag sa ju att vi skulle kommas på. -Smartskalle.
Stäng dörren nån gång!
-Vad vill du? -Jag är Dans nya kollega.
Å. Han sa inte att det var en tjej som skulle börja här.
-Faye. -Sadie.
-Amerikanska? Så exotiskt. -Sån är jag.
Ja, alltså, vi borde förmodligen sätta igång med arbetet, så...
Ses sen.
Jaha...du sitter där.
-Så är du typ min chef? -Japp.
Så vem är slampan?
-Min fästmö. -Å...okej...
Hallå?
Driver du med mig? Nej...nej, han är en knäppgök.
Ja, ok...okej! Jag tar henne med mig. Visst, hej.
-Vad gör du? -Hedarna är förtrollande.
-Fulla av demoner. -Jaså?
Et säger i alla fall våra läsare. De vi har kvar.
-Jäklar. -Vadå?
-Batteriet dog. -Strålande början.
Jag har fler i väskan.
Inga bilder!
En ren gissning, Craig- du har sett Brinnande Flickan?
Har inte du det?
Okej, så... vad ville du berätta för oss om?
Jag vet...vem som har Demonögat.
-Tjafsa inte med mig nu. -Era läsare kommer att älska det här.
-Du sa nåt om Demonögat. -Och du lär gapa stort åt det.
Jag vet mer än du kan föreställa dig.
-Ursäkta. -Ta om det där.
-Du har vuxit på dig, gumman. -Vad sa du?
Jag och din pappa har känt varann länge.
Vi brukade prata med skuggorna tillsammans.
Kolla in er två! Den perfekta olyckan!
Din pappa tog för mycket och fick betala priset.
-Jag väntar i bilen. -Han sökte mörkret. Minns du?
-Vad snackar du om? -Han knäckte dig, eller hur?
-Herregud! -"Gumman".
-Far åt helvete! -Sadie! Vi återkommer.
-Skär du fortfarande dig själv? -Fan ta dig!
Det är bra att blöda. Precis som pappa.
-Han tog livet av sig, din skit! -Han mördades.
-Kom, vi åker. -Mördad... Mördad. Mördad!
Sadie? Sadie!
-Säg till Tony att jag är sjuk. -Vem bryr sig om Tony?
Rör mig inte!
Bry dig inte om honom. Han söker bara uppmärksamhet.
Han lyckades!
-Vad är det för piller du tar? -Jag såg skit förut. Sånt som inte fanns.
-Bör du dricka med dem? -Är du läkare nu?!
-Förutom att du är en miserabel skit. -E Jag fattar att du sörjer din pappa.
Du säger att du inte bryr dig, men det gör du ju.
Två: Bete dig aldrig mer så där när vi är ute på jobb!
För dig är det bara en skitgrej, men för mig är det ett yrkesval!
Och för det tredje är jag "en miserabel skit" för att jag också saknar John!
-Hade pappa cancer? -Inte vad jag vet.
-Varför gjorde han det, då?! -Det fanns inget avskedsbrev, ingenting.
Vi får kanske aldrig veta varför.
Han var ett arsel! Och det där...missfostret hade rä
Han var girig och han gjorde som han ville-men mördad? Allvarligt?
Strunta i vad Craig säger. Han vill bara få dig ur balans.
Jag kan inte dricka det där.
Vad sägs om att röka?
-Menar du...gräs? -Ja.
Jag är med.
Jag har det i bilen. Kommer strax.
-Beredd? -Visst.
-Inte mer nu. -Varför inte?
Du kunde lika gärna trycka upp det i min häck.
Och varför skulle det vara fel?
Berätta mer om Brinnande Flickan.
Det är bara...folklore. Från hedarna.
-Du köpte ju vad Knäpp-Craig sa. -Det säljer lösnummer.
Folk här vill inte att man rör i det.
Varför?
Är ni redo för en historielektion, unga fröken Wright?
Ja, magister Pundare.
Inte den tonen, då blir det smisk på bara stjärten.
1851 väcktes den unga väverskan Sally Pearson mitt i natten av sin kära hund.
Hon klev ur sängen...
...tog faderns verktyg och formade en tennbit som ett öga.
Demonögat.
-Amuletten? -Hon sa att den var Guds verk.
Ett bud från en högre makt. Men hon sa också att ögat talade till henne.
Och vad sa det?
Att en pest skulle drabba hedarna och att dess invånare skulle gå under...
...om de inte vände sig ifrån allt vad synd hette.
Vad för slags synd?
Dryckenskap. Spelande.
Sex. Allt det roliga.
Och?
Folk skrattade henne i ansiktet.
Sen tog pesten halva stan.
-Så hon gjordes till helgon? -Nej.
De anklagade henne för häxeri.
Hon leddes ut på heden...
...och så gröptes hennes ögon ur hennes huvud.
Sen brändes hon levande på bål.
Med hunden kedjad till hennes sida.
-Padfoot? -Japp.
När askan svalnat var amuletten allt som återstod. Demonögat.
En varning från dess skapare.
Den låg kvar i jorden i nästan 200 år.
-Tills...? -Nån hittade den. Sägs det, i alla fall.
Folk tror att det är därför det är dåliga tider här.
Inte för att bankerna kraschade.
Varför behålla den, då?
Demonögat ger en vadhelst man önskar.
Till priset av smärta.
-"Smärta"? -Utdelad av två demoner.
-Padfoot? -Och Brinnande Flickan.
-Jäklars! -Eller hur?
John svängde ihop det där, och läsarna älskade det.
Men det måste väl finnas kopior eller nåt sånt?
Nej, inte i den här stan. Det skulle folk aldrig våga.
Vad skulle du önska dig... om du hade Ögat?
Det vill du inte veta.
Det här är inte bra.
-Vi ses i morgon. -Nej, vänta...
Korkade feta kossa!
Varför föddes jag, pappa?!
Sadie...duger aldrig...
-Det var på tiden! En timme sen. -Ingen täckning.
Gud, har du spytt?
-Jesus... -Du är värre än din farsa.
-Varför säger du så?! -Kan vi bara få det här fejkat och klart?
Stå där, Faye.
-Hur är det? -Skärp dig, idiot. Jag blev full, bara.
-Så här? -Tänk efter lite.
Storyn är att du var ute och gick, och plötsligt såg du Brinnande Flickan.
Var det här Sally brändes?
Ingen vet, men vi behöver en story, så... Välkommen till fejknyheterna.
Bra, lite mer hitåt, så där.
Och så peka mot vad du nu höll på med...ja...och...
-Driver du med mig nu?! -Käften!
Du verkar inte klara det här.
Är du fortfarande kvar där inne?
Gå hem om du vill, du behövs inte här.
Hallå?
Jag ska ingenstans.
-Är det från i dag? -Nej.
Jäklar!
Jösses!
-Jaha, vad har vi fått fram? -Ingenting. Förutom fett-selfies.
Stick, Faye.
-Vad hände? -Väderomslag, vi fick inte fram bilden.
Förbannat! Men nånting måste vi ju ha!
Hem med er, båda två, och hitta på nåt!
Folk vill läsa om Padfoot.
Du borde dra tillbaka till Amerika. Du är lite för fet England.
Far åt helvete, Faye.
Ledsen att det blev så här, vi hade ju grejer planerat.
Hon har ögonen på dig.
-Var inte fånig. -Det har hon.
-Vad gör du? -Visar henne vem som bestämmer.
Strunta i henne, hon vill bara ha uppmärksamhet.
-Det tar bara några minuter. -Okej.
-Mår du bra? -Ja, jag är bara lite trött.
-Vill du komma med in? -Visst.
Hej, mamma. Det här är Sadie.
Jag vet.Jag kände din pappa.
-Det var länge sen. -Jag skulle bara hämta min dator.
-Skulle inte du och Faye gå ut? -Nej, jag jobbar med Sadie i kväll.
Kommer strax.
Ursäkta mig.
Mamma?
Fan!
-Ledsen-men det var länge sen. -Jag vill inte ha ursäkter av dig.
-Vad vill du, då? -Att du håller dig undan!
-Jag försöker bara att hjälpa henne. -Hon är dålig, håll dig borta från henne!
-Sluta med dina råd. -Hon är dålig, precis som han.
-Håll dig borta från henne! -Kom, vi går.
-Har ni hund? -Nej, jag kan inte med hundar.
-Hur så? -Det var inget.
Din mamma verkade rätt upprörd.
Ja, hon är alltid sån. Måste få precis som hon vill.
Pratade ni om mig?
Japp.
-Och...? -Måste vi ta det här nu?
Kanske inte.
Hon vill inte att jag jobbar med det här. Tycker att jag kan få bättre.
Vad har det med mig att göra?
Kan jag sova över?
Visst.
Tony vill ha en artikel om Padfoot, så...vi får lov att hitta på nåt.
Är det okej att jag tar ett snabbt bad innan vi drar igång?
Visst. Var är Johns papper? Så att vi har nåt att utgå ifrån.
I köket. Jo, och de är rätt spridda, jag är...lite oorganiserad.
Är den på nu?
Ja, så.
Jaha..okej...
Jag vet inte vem som får se det här, men...
...jo, jag behöver dela mina tankar med nån, så...
...ja, här är vi nu.
Jo, jag har installerat de här grejerna.
Och de har ju kostat mig lite- men de missar inte ett dugg.
De är mina ögon och öron. De ska få visa...
Ja, visa att jag inte håller på att bli galen.
Den är här.
Hör!
Dan? Är det du, mannen?
Craig?
Du skrämmer mig inte, Craig!
Jag behåller den bara lite till, sen ska den tillbaka dit där den hör hemma.
Det är enda sättet att få slut på det här.
Craig?
Jäklar...fan!
Var fan är du, din sjuka jävla subba?!
Helvetes jävla skit!
Vad i helvete är du?!
Fan...
Vad i helvete är det här?
En dag till.
Bara en dag till, mer pallar jag inte.
De...
De hemsöker mig!
Vart jag än tar vägen, om jag sover eller är vaken...
De är fan...överallt, förändras hela tiden, byter skepnad...
Men Demonögat funkar.
Jag får tillbaka min familj.
Och det är allt jag vill.
Vad är det?
Det är nåt i vattnet!
Det är inget här.
-Men... -Jag skulle låta bli att dricka ett tag.
-Vad är det med strömmen? -Den kommer och går.
Jag kan inte göra ett dugg utan datorn.
Vi går väl och lägger oss, då.
-Kom in. -Är det nåt, så bara ropa.
-Å... -Vadå?
-Nej, inget, jag bara trodde... -Vill du att jag sover här?
För det kan jag...om det är det du vill.
Visst.
-Jo, om pillren... -Det är inte min ensak.
-Va? -Det är din sak.
Så engelsk du är! Herregud, jag har gått i terapi sen jag var åtta.
Så det gör mig inget att berätta om mina problem.
Ledsen.
Jag har haft psykotiska episoder...förut. Strax innan jag fyllde 16.
Kvackaren sa att det var akut ångest.
Mamma tror att det var traumat jag drabbades av här som barn.
Jag tror att det var mängderna LSD jag tog för att palla skolan.
Vad var så illa med skolan?
Jag...
Jag var tjock.
Alltså...riktigt fet.
Passade aldrig in...hade aldrig nån kille...alltid ensam.
Verkligen?
Men vad det än var som utlöste synerna-
-så har det inte kommit några sen dess, så...
-Förrän i kväll. -Ja.
Vad hände...när du bodde här?
-Var John...? -Nej, nej, inget sånt.
Han var världens bästa pappa. Vi brukade leka med små dockor.
Vi byggde hus åt dem, tog dem på promenad, hade tebjudningar.
-Han älskade det. -Så vad hände?
Pappa?
Du måste inte berätta.
Det funkade inte för mamma, så...hon åkte tillbaka till USA och tog mig med sig.
Hur...hur lärde du känna honom?
-Jag? Hur jag lärde känna John? -Ja.
Ja...det var lite underligt.
Jag hade kommit in vid Oxford.
Jag skulle läsa engelsk litteratur...
...men såg i tidningen att man sökte en reporter.
-Släppte du Oxford för jobbet på Echo? -Jo.
Precis vad mamma sa.
Hon är fortfarande sur på mig för det, och...
...ärligt talat vet jag inte varför jag gjorde så.
Men...John intervjuade mig och...
Jag bara visste.
Visste vadå?
Att det var min framtid.
Det låter ju korkat.
Nej, det gör det inte.
Ledsen...
Det här känns...
Jag vill ta det lugnt.
Kan vi göra det?
Bara...ett steg i taget?
Visst.
Jag vill vara med dig.
ÅKTE TILL JOBBET. FAYE BEHÖVDE HJÄLP.
-Hallå? -Hej, raring, det är jag.
-Vad är det, mamma? -Är du kvar i sängen?
Hon måste vara halv tolv där.
-Är allt bra? Tar du dina mediciner? -Va?
-Är det självskador igen? -Börja inte med den skiten!
-Jag är orolig för dig. -Jag vet.
-Är huset utlagt på försäljning än? -Nej.
Jag vill stanna här i några veckor...kanske månader.
Va? Varför det?!
-Det finns möjligheter här. -Till vadå?!
Gud, låt dig inte dras in i din fars värld. Han hade ett väldigt mörker!
-Har du hört om Brinnande Flickan? -Vem har inte det?
-Var ligger hon begravd? -Där ute nånstans.
-Det finns det bara en som vet. -Jaså?
Craig Cooper. Det sägs att han grävt upp Demonögat.
-Vad säger du, då? -Att han borde låsas in.
Jäkla djävulsdyrkare!
Inne på det ockulta. Svart magi. Sjuk i huvudet, skulle jag säga!
-Ut! Du är uppsagd! -Jag försov mig.
-Var är min förstasida?! -Alltså, jag...
Du kan sitta uppe och supa natten igenom, det ingår i yrket.
Din pappa luktade alltid sprit, men han missade aldrig en deadline. Nånsin!
Vi har fått fram nåt- en ledtråd till Demonögat.
-Ja, Dan sa det. -Gjorde han?
Jag vet inte vad ni två håller på med, men Faye bryter fan ihop.
Så nu får jag hämta kaffe själv! Som din chef säger jag dig:
Släpp hans kuk, annars får du söka nytt jobb!
Nu måste jag gå till högsta hönset och berätta varför min redaktion är pissusel!
Åtta i kväll vill jag ha en bra rubrik- annars är du gamla nyheter!
Vänta !Var är Dan? -På Red Lion och snackar med Craig.
-Vad gör du här? -Mitt jobb.
Vi begick ett misstag i går kväll.
-Leker du med mig? -Nej, ett misstag i jobbet!
Jag missar aldrig en deadline. Varför fick vi inte ur oss nåt till Tony?
Vi får ordna upp det. Vad är det här om?
Knäpp-Craig. Jag tror att han har Demonögat. Det är en bra story.
-Är du säker? -Jag vet inte, men...
Kan jag få honom att snacka...och om han verkligen har Ögat, att visa det...
Då kan det bli riksnyheter.
Varför Craig, varför nu?
Jag såg. I går kväll. En video, nere i källaren.
John hade amuletten.
Polisen hittade den inte och den fanns inte bland hans saker.
Jag tror att Craig tog den från honom.
Var du i källaren?
Såg du kamerorna som filmar hela huset?
Visst.
Såg du mig i badet?
-Jo. -Gillade du det?
Ja.
Kom. Vi drar.
Ursäkta att du fick vänta. Sadie ansluter här...om det är okej?
Ingen fara. Har du lugnat ned dig nu då, gumman?
-Varför sa du att pappa mördades? -För att han blev det.
Vi...släpper det nu.
Craig...vi pratade om Demonögat...
-Kan man få ett glas till, då? -Va?
Ett glas till. Eller ska jag bege mig?
-Hur vet du att han mördades? -För att jag gjorde det.
Jag gav honom Demonögat. Du...?
Har det tagit sig in i skallen på dig än?
Det har det gjort på mig. Fick mig att trycka ut mitt öga.
Sömn eller vaken- det är detsamma för mig.
-Vad bad du om? -Jag vet inte vad du pratar om.
Jo, det gör du ju. Du har ju Ögat om halsen.
Du...jag kan få Brinnande Flickan att sluta.
Jag vill inte leva längre.
-Så du kan väl ge mig Ögat tillbaka? -Dan?
-Hur är det, gumman? -Håll dig borta. Dan!
-Hon tar din ögon. -Far åt helvete! Dan!
-Låg du med honom? -Vad snackar du om?
-Knullade du honom? -Nej.
Lögn! Han sa att ni delade säng!
Ja, men det hände inget.
Din feta kossa.
Jag är gravid.
-Vet han om det? -Nu gör han det.
Du har haft ditt roliga. Nu får du aldrig mer träffa honom.
Jag har fått dig avskedad.
Gör alla en tjänst: Stick hem och leta upp ett rep. Din pappa väntar på dig.
Vi får väl se.
Ursäkta! Nycklarna.
-Vi ses. -Knappast.
-Vad hände? -Hur kom du in?!
Nyckeln till bakdörren låg under dörrmattan.
Jag pallar inte...jag måste härifrån.
-Va? Men jag, då? -Du har ju barn på gång!
Jag vill inte ha det!
Jag sa åt henne att ta bort det. Jag vill vara med dig.
Hur blir det med Faye, då?
-Vart ska du? -Hem.
-Jag följer med. -Stöt bara inte bort mig!
Aldrig.
Du är en del av mig.
Den tar livet av mig...sakta men säkert.
Jag måste återbörda Ögat till Sallys grav, för då...
...då låter hon mig vara i fred.
Det var här Craig hittade det. Jag vet inte varför...
...varför han gav det till mig. Kanske för att se på medan jag led.
Fan!
Hör på: Blodsspillan... i templet jag byggt.
Det är det enda sättet. Fan!
Fan! Låt mig vara!
Vakna nu!
-Hjälp! -Nej.
Ingen hör dig här nere!
-Pappa? -Herregud...
Det var du! Med pappa! För längesen!
Vi sökte svar...och Ögat skänkte mig dem.
Men jag gillade inte vad jag såg.
Släpp henne-annars dödar jag dig.
Fast vi är döda hur som helst! Det ser Brinnande Flickan till!
Visst är det ironiskt?
Som John längtade efter att se sina barn tillsammans.
Och här är ni nu. Livs levande.
-Låt henne vara! -Vad snackar du om?
Å...har du inte berättat för henne?
Dan här...
-Han är din bror. -Du är sjuk.
Berätta för henne. Berätta, sa jag!
Det spelar ingen roll! Vi kände inte varann.
-Jag älskar dig. -Nej!
Nej. Nej, nej, nej!
Varför? Visste du om det redan från början?!
Klart att han gjorde.
Men du ville ha honom.
Du ville känna hans beröring... så Ögat gav dig den.
Så var är det?
-Var är Demonögat? -Hon har det inte!
Jag lämnade det på jobbet! Jag svär!
Det är svårt att släppa det. Jag gav det till din pappa.
Och han lovade att ge tillbaka det.
Men det du vad?
Brinnande Flickan ska visa mig vägen. Hon gillar doften av blod.
Det är där uppe! Under min säng.
Snacka inte skit nu! Du får ingen andra chans.
Det ligger en kniv bakom dig.
Skynda dig! Strunta i smärtan!
-Har du Demonögat? -Kapa repet!
För sent!
Ta loss mig. Kom igen!
-Nej! Du är min bror! -Vi kände inte varann!
-Det är sjukt ändå! -Jag vill vara med dig.
Vi kommer till Helvetet för det här.
Vi måste härifrån!
-Lämna det. -Det måste tillbaka, annars tar hon mig!
Vart ska du med det?
Vad håller du på med?
Var är det här nånstans?
Det var där vi tog bilden, så hon borde ligga 10-15 m väster om platsen.
-Kom. -Hon driver ögonen ur honom, gumman.
Hon kommer att döda dig också! Du måste härifrån!
-Lägg tillbaka det! -Jag lämnar dig inte!
-Du måste lägga tillbaka det! -Nej!
Ut! Sätt fart!
-Sadie? Är det du? -Pappa?
-Som jag saknat dig, gumman. -Pappa?
Du är trygg med mig.
-Pappa? -Du behöver inte skära dig själv mer nu.
Kom igen!
Sadie?
Tänker du kliva upp nån gång? Upp med dig!
Jag kan inte, mamma. Jag mår så illa.
-Sadie! -Dan?
Här inne.
Vad gör du här inne? Dan?
-Du dödade Faye. -Va?
-Du önskade livet ur henne. -Nej.
Nej!
Nej. Det finns ingen utväg.
Hon gav oss vad vi ville ha... och nu måste vi umgälla våra synder.
Nej! Nej, nej, nej!
Dan?
Du dödade min bebis...
Dan?
Låt oss vara nu.
Hon tänker döda min pojk. Han behöver mer tid!
-Hur? -Jag älskar dig, Sadie!
Jag kommer nog inte hem.
-Vill hon ha mitt blod? -Å, nej, nej, nej.
Hon vill att du ska se vad hon ser.
Hon vill ha dina ögon.
Nej, nej, nej! Låt mig vara!
Låt mig vara!
Vill du åt mitt blod? Du ska få mitt blod!
-Vad vill du, Tony? -Jag tänkte kolla hur du har det.
Jag vet inte var Dan är. Det var ju egentligen därför du kom.
Vet du vad det där är?
Det känns och låter som papper.
Det är ökade intäkter. Echo är tillbaka på banan.
Vi trycker för fullt!
Craig gav sig på dig, Faye knuffades till din död, hennes fästman är på flykt.
Du har en historia att berätta- och vi har pengar att slanta upp för den.
Det är dyrt att operera sig i staterna. Du måste ha pengar för att få synen åter.
Grejen är att jag aldrig gillat vad jag har sett.
Nu kom min taxi, så...
-Vill du ha hjälp? -Jag klarar mig.
Du vet var jag finns om du ändrar dig.
Går det bra?
-Var är bilen? -Rakt framför er.
Det ligger en medalj där.
Lägg den i min väska. Jag tycker att jag har förtjänat den.
Översättning: Henrik Brandendorff www.ordiovision.com