‎INSPIRAT DINTR-O POVESTE REALĂ
‎Făceam doar ceea ce fusesem învățat.
‎Așa îmi explic situația și…
‎Îți dai seama cât de fragil ești.
‎Asta a fost prima lui zi la birou.
‎- I-am publicat poza. ‎- Era atât de fericit!
‎Am fibroză pulmonară…
‎Când am văzut ‎clădirea prăbușindu-se, m-am rugat.
‎Cred că negam realitatea.
‎- Au terminat. ‎- Credeam că va ajunge la gunoi.
‎- Nu avea cum să mai fie ușor. ‎- Trebuie să accept situația.
‎- Ceilalți s-au dus. ‎- Mi-am pierdut un fiu.
‎Vreți alte informații?
‎O să spun asta.
‎Sunt supărată.
‎Supărată pe Dumnezeu
‎și pe țara noastră, ‎pentru că au permis una ca asta.
‎Băiatul meu frumos…
‎a ars de viu
‎din cauza lor.
‎Nici măcar nu avem trupul lui.
‎Dacă v-ar lua cineva copilul…
‎și l-ar arunca în aer…
‎Nu avea nici măcar o unghie.
‎Cum mergi mai departe?
‎Cum calculezi asta?
‎Care e valoarea vieții?
‎Nu e o întrebare-capcană, elevi.
‎Cine ne dă o cifră?
‎În spate. Dumneata, dle Barron!
‎Tare și răspicat, dle avocat. ‎De unde ești?
‎- Am crescut în Wichita. ‎- Kansas. Copil de fermier.
‎Bine. Ai fost crescut la o fermă?
‎Tatăl iubitei mele avea una. Cultiva sorg.
‎Sorg.
‎Tatăl iubitei cultiva sorg.
‎Dra Paula Tano.
‎Dră Paula Tano, ‎acum ești tatăl iubitei dlui Barron.
‎Nu râdeți, e foarte trist.
‎Dl Barron tocmai a murit, ‎zdrobit în mod tragic de o combină
‎pe câmpul cu sorg al drei Paula Tano.
‎Dle Dickerson, îl reprezinți pe dl Barron.
‎Unde e dra Chen?
‎Dră Chen, ‎reprezinți Amalgamated Caterpillar,
‎producătorul menționatei combine ‎care i-a luat viața tânărului domn Barron,
‎în acțiunea civilă din statul Kansas
‎a dlui Barron împotriva fermei deținute ‎de tatăl iubitei dlui Barron
‎și a companiei Caterpillar.
‎Deci, dră Chen, cât îi oferi ‎dlui Dickerson pentru a rezolva disputa?
‎Bine, dă-mi voie să reformulez!
‎Cât valorează viața dlui Barron?
‎Dă-ne o sumă!
‎Două milioane?
‎Sunt student la Drept. Aș putea ‎câștiga atât înainte de 30 de ani.
‎Dacă ți-ai lua licența
‎și dacă n-ai fi mort, dar ești.
‎E decizia dlui Dickerson, ‎împreună cu… Cum te numești?
‎- Patel. ‎- Patel.
‎Dl Patel e biata mamă îndurerată ‎a dlui Barron.
‎Trei milioane?
‎2.700.000.
‎S-a făcut!
‎Poftim! Iată înțelegerea.
‎Ca să fie clar, nu sunteți accidental ‎la cursul de filosofie.
‎Din punct de vedere juridic, ‎întrebarea asta are un răspuns.
‎Răspunsul e un număr.
‎Asta e slujba voastră.
‎Nu. Da, 55 de victimă.
‎Da, și ambele părți au renunțat. Exact.
‎Nimeni nu crede că e corect, ‎dar nu asta urmărim aici,
‎ci să terminăm și să mergem mai departe.
‎Mulțumesc, dle senator.
‎- Mesaj de la judecătorul Clinton. ‎- Mulțumesc, Vic.
‎Nu mă uitați când președintele are ‎un loc liber la Curtea Supremă!
‎L-am văzut pe Rehnquist deunăzi. E palid.
‎Am spus că e palid.
‎Alo! Cred că l-am pierdut.
‎- Cred că e mai bine. ‎- A fost o glumă.
‎Cele amuzante n-au nevoie de explicații.
‎I-am scutit pe contribuabili ‎de un an de judecată.
‎- Oare mi-a închis? ‎- Probabil inaugurează un monument.
‎- Am un for de condus. ‎- Nu!
‎Dl Darryl Barnes. ‎Am o întrebare importantă pentru d-ta.
‎- E tort aniversar? ‎- Margo, de la Contabilitate.
‎- Asta e întrebarea importantă? ‎- Nu.
‎Ți-a păstrat și d-tale?
‎Gloria, cum merge cu e-mailul ăla?
‎„Și aș solicita…”
‎Și insist…
‎Nu „aș solicita”, ci „insist”.
‎…să vii la timp.
‎Sunt foarte ocupat în ziua aceea,
‎deci punctualitatea e esențială.
‎Te rog să mă anunți.
‎Cu drag, tata?
‎Da. Cu drag, tata.
‎- Bine. Îl scriu chiar acum. ‎- Mulțumesc.
‎De ce construim, în loc să cumpărăm ‎casa aia drăguță din Cape Charles?
‎- Ceața. ‎- Ai putea să faci naveta.
‎Datele arată clar că ceața e de două ori ‎mai frecventă în Cape Charles.
‎- Nu e o statistică adevărată. ‎- Ba chiar de 2,2 ori.
‎Acolo vrei la pensie?
‎Eu am auzit că oamenii care-și planifică ‎fericirea cu statistici meteo
‎sunt cu 100% mai puțin plăcuți.
‎De ce doar se uită la mine? Te superi?
‎Oricum nu te pensionezi.
‎Noapte bună, Kenny!
‎NEW YORK
‎Vor să deschidă un magazin de pantofi.
‎Avem mare nevoie de el.
‎Și să strice ‎ferestrele alea minunate cu arcadă.
‎Știi tu, cele cu cartușe gravate ‎în stil corintic.
‎Le scot și pun unele moderne, ‎ca să vândă mai mulți pantofi. E…
‎Peste cadavrul tău.
‎Exact. Acum mă ridiculizezi.
‎Ai pui ‎piccata‎ în frigider.
‎O să postez asta. Așteaptă!
‎Putere poporului!
‎Da.
‎Da, îl poți lua primul.
‎- Cine e? ‎- Poți să-l dezmembrezi.
‎- Bună, iubire! ‎- ’Neața!
‎Poți s-o pui la loc, s-o dai jos și… ‎Anvergură redusă. Montezi…
‎Veniți la masă! E gata micul dejun!
‎- Repede! ‎- Micul dejun!
‎- Mulțumesc. ‎- Owen, încet!
‎Aici!
‎Plec. Te iubesc!
‎Ăsta e cel pe care l-am primit.
‎- Ce facem după ore? ‎- Bine.
‎Mamă!
‎Nu văd nimic.
‎Acum nu văd nimic.
‎Sigur?
‎Da, așteaptă!
‎Da.
‎Ce mai faci?
‎Ce se întâmplă?
‎- Scuzați-mă, e cumva… ‎- Nu pot să vorbesc.
‎Scuzați-mă!
‎- Ce se întâmplă? ‎- Ai găsit-o pe undeva?
‎Pornește televizorul!
‎Dumnezeule!
‎Da, se vede.
‎Șocul atacurilor ‎din New York și Washington
‎se propagă în toată țara.
‎Tanya Riddle, ‎corespondenta noastră, a aflat
‎că oficialitățile încearcă ‎să sporească securitatea…
‎Oficialii de la aeroportul Somerset
‎confirmă prăbușirea ‎unei aeronave mari la nord de aeroport.
‎Armata a fost trimisă la Prescott.
‎Pompieri și polițiști încearcă să-i ajute
‎pe cei răniți, ‎care nu au putut fi salvați încă.
‎După o asemenea tragedie,
‎un oraș întreg caută astă-seară ‎siguranță și alinare.
‎…de sutele care așteaptă
‎să ajungă în zona World Trade Center.
‎…în zilele următoare, ‎pentru salvarea supraviețuitorilor.
‎Până în clipa de față,
‎avem cel puțin o mie de decese confirmate.
‎Trei sute de dispăruți, ‎opt sute de la Pentagon,
‎266 de pasageri din cele două aeronave ‎și echipajele acestora.
‎Deja avem circa 1.300,
‎iar numărul probabil va crește.
‎La Pearl Harbor și-au pierdut viața ‎2.400 de oameni,
‎personal militar. Un atac asupra ‎unei baze militare, cu autori cunoscuți.
‎Acesta e un alt gen de război, ‎într-un secol nou.
‎…care implică atâția oameni?
‎Toate astea trebuie analizate.
‎În toiul furiei și indignării noastre,
‎președintele are dreptate.
‎Trebuie să demonstrăm lumii ‎cum reacționăm la așa ceva.
‎Nu numai cu hotărâre…
‎- Ce i-ai spus lui Kennedy? ‎- Că mă mai gândesc.
‎Că ești partenera mea ‎că o să discut cu tine.
‎Înțeleg de ce ne-a cerut-o. ‎Suntem doar vreo șase firme cu experiență.
‎Nici atât.
‎- Da. Azbest, Agentul Orange. ‎- Exact.
‎Tot cazuri dificile, controversate.
‎Da. Îți spun cum merge audierea comisiei.
‎Da.
‎22 SEPTEMBRIE 2001
‎Mersi că ai venit.
‎- Teddy apreciază asta. ‎- Sigur.
‎Vrem cei mai buni avocați.
‎Vom avea nevoie de sprijin ‎cu chestia asta.
‎- Da. ‎- Ai tăi sunt bine?
‎- Copiii, familia? ‎- Da.
‎Mike era la cămin, la NYU. E bine.
‎Un pic șocat, dar… Ce chestie?
‎Un nou proiect de lege.
‎Siguranța Transporturilor Aeriene ‎și Stabilizarea Economică.
‎- Salvează companiile aeriene? ‎- Întreaga economie.
‎Dacă victimele acestor atacuri ‎sau familiile lor
‎cer daune companiilor aeriene, ‎vom da faliment.
‎Și fie că au câștig de cauză, fie că nu, ‎costurile juridice…
‎E ca și cum le-am da ‎victoria pe tavă teroriștilor,
‎căci am fi paralizați.
‎Livrări, navetiști…
‎Întreaga economie s-ar opri.
‎Ne confruntăm cu o urgență națională.
‎Lee?
‎Ken?
‎- Ajutați-ne să găsim altă cale! ‎- Bine.
‎Trec la subiect.
‎Vreți să împiedicați procesele victimelor.
‎- Asta spun. ‎- Nu am spus asta.
‎E tratamentul echitabil.
‎Am spus să limităm acțiunile civile ‎împotriva companiilor aeriene.
‎Refuzând dreptul la compensație ‎al celor direct afectați.
‎Lasă discursurile!
‎Propunem înființarea unui fond
‎care să ofere compensații victimelor.
‎Pentru pierderile materiale ‎și suferințele îndurate.
‎Da, dar din partea Congresului, ‎nu a instanțelor.
‎În schimb, ‎reclamanții promit să nu dea în judecată.
‎- Asistență financiară. ‎- Lee, zău așa!
‎Ce, e filantropie?
‎Da. Filantropie finanțată de guvern.
‎Cu obligații secundare?
‎Ken, ajută-mă!
‎Un proces ar putea dura decenii.
‎Da.
‎După ce distruge economia.
‎Iar victimele ar putea pierde oricum. ‎E pentru binele lor și al națiunii.
‎Da. Câte…
‎Câte victime sunt?
‎Nu știm cu exactitate.
‎Un comandant special numit va trebui ‎să negocieze toate compensațiile.
‎O sumă fixă ar fi o altă opțiune. ‎Aceeași valoare pentru fiecare viață.
‎Dar turnurile alea aveau ‎directori generali și îngrijitori.
‎Nu vor accepta toți aceleași sume.
‎Și chiar dacă ar face-o, cine ar vrea ‎să stabilească suma respectivă?
‎În curând, cineva va trebui ‎să rezolve și aspectul incomod
‎al stabilirii sumei de pe cecuri.
‎Deci vrei să faci treaba asta?
‎Nu. Adică…
‎E în stadiul de discuție acum, așa că…
‎Poți să-mi spui că nu te-ai săturat
‎să tot vezi asta la TV?
‎- Sigur că m-am săturat. ‎- Ei bine…
‎E greu, Kenny.
‎Da. E foarte greu, știu.
‎Și d-ta nu ești tocmai…
‎Ce?
‎Nu ești rabin sau preot, ești avocat.
‎Știu. Și exact de asta ‎au nevoie oamenii aceștia.
‎E un întreg proces. Angajez o echipă,
‎stabilesc o formulă obiectivă
‎și plătesc sume rezonabile.
‎Pur și simplu?
‎Da. Nu e diferit ‎de cazurile mele anterioare.
‎Ascultă, la asta mă pricep.
‎E ceva…
‎Pot să ajut în această chestiune.
‎Judecătorul Weinstein mi-a spus ‎cum ai ajuns la o înțelegere cu DES.
‎Zece ani de război în instanță.
‎Ai adus ambele părți într-o cameră ‎de motel și le-ai spus să stea cât vor,
‎fiindcă nu pot pleca ‎până nu ajung la o înțelegere.
‎- E adevărat? ‎- Da.
‎I-am lăsat să comande în cameră.
‎Dle Procuror General, eu…
‎Oamenii sunt creaturi lucide. ‎Dacă-i așezi în jurul mesei,
‎mulți au un comportament rațional.
‎E greu de crezut ‎că locuiești la Washington.
‎În politică, contradicțiile au succes.
‎Dar soluția de compromis ‎dă adesea rezultate.
‎Nimeni nu pleacă prea mulțumit, ‎ci e doar mulțumit să plece.
‎Și când pleci azi, ‎ce rezultat te-ar mulțumi?
‎Aș vrea funcția, John.
‎Nimeni nu o vrea.
‎Deci sunt pe lista d-tale scurtă.
‎Presupun că da.
‎Doar că ești democrat,
‎fostul șef de cabinet al lui Teddy. ‎Sperai să uit asta?
‎Speram să vezi avantajele.
‎Ai zis chiar d-ta că e un subiect delicat.
‎Dacă-i dai postul unui membru,
‎unui om din partid ‎sau unui prieten al președintelui…
‎- Ne vor acuza în caz de eșec. ‎- Exact.
‎Alegându-mă pe mine, va fi vina opoziției.
‎Cu excepția cazului în care,
‎printr-o minune, o să reușesc și…
‎Suntem lipsiți de prejudecăți, ‎fiindcă am căutat ajutor în opoziție.
‎Sentimentul e, ‎și o spun în numele Casei Albe,
‎că, pentru ca programul ‎să reușească să împiedice
‎un adevărat cataclism economic,
‎nu mai puțin de 80% dintre reclamanții ‎eligibili trebuie să accepte.
‎Adică să aleagă să nu ne dea în judecată.
‎N-ar trebui să fie o problemă.
‎Felicitări, comandant special!
‎- Mai ai surprize pentru mine? ‎- Da.
‎Aș vrea să lucrez gratis.
‎Veniți toți aici!
‎Eu și Camille vă mulțumim
‎că veți îndeplini ‎responsabilitățile de zi cu zi ale firmei,
‎în timp ce noi ne vom ocupa ‎de acest proiect ‎pro bono.
‎Nu va fi ușor, ‎așa că apreciem ajutorul vostru.
‎Dar dacă ne facem treaba ‎așa cum știu că suntem capabili,
‎am putea schimba ceva.
‎Deci vă mulțumesc.
‎Mersi încă o dată.
‎E o tentativă de a te încuraja ‎sau pregătești o evadare rapidă?
‎Când am preluat eu un caz care mă depășea?
‎Concursul atletic de la Brockton, 1961.
‎- Am ieșit al doilea. ‎- Și n-ai uitat cine te-a bătut.
‎Phil Leonardo. Învins pe nedrept, apropo.
‎Tu nu știi să pierzi, Kenny.
‎Da. De data asta,
‎nu e genul ăla de caz.
‎Nu există victorie.
‎Asta mă sperie.
‎Ken! Un apel pentru tine.
‎E președintele.
‎Vorbești de aici?
‎- Da. ‎- Linia unu.
‎- Da, aici Ken Feinberg. ‎- ‎Aveți legătura cu președintele.
‎Bună ziua, dle președinte!
‎- Ken? E Ken Feinberg? ‎- Da.
‎Ken, vreau să te felicit.
‎- Da. Ashcroft a fost impresionat. ‎- Ei bine…
‎D-ta vei suporta consecințele, da?
‎Nu le-aș dori asta nici dușmanilor mei.
‎Înțeleg că ești genul de om ‎care nu ia prizonieri.
‎- Ei bine… ‎- Glumesc. Așa fac eu.
‎- Te-am speriat? ‎- Nu, domnule.
‎- Nu, domnule. Sunt tot aici. ‎- Ești acolo. Perfect.
‎Mulțumesc, dle președinte. ‎Vă mulțumesc mult.
‎Și nu veți regreta asta.
‎Sper că nu.
‎Bine.
‎26 NOIEMBRIE 2001
‎’Neața!
‎Bună dimineața!
‎Presupun că v-ați cunoscut. ‎Ea e Priya Khundi.
‎Priya a fost prima din clasa mea ‎anul trecut, la Georgetown.
‎După ce a fost admisă în Barou, ‎i-am oferit un loc aici,
‎dar m-a refuzat politicos
‎pentru o companie de pe Wall Street.
‎Biroul lor principal ‎era la etajul 98 al turnului nordic.
‎Deci avem noroc că e aici.
‎Aveți copii ale jurisprudenței?
‎H.R.2926,
‎Siguranța Transporturilor Aeriene ‎și Stabilizarea Economică.
‎Cine a citit-o? Grozav!
‎- Ți-a luat mult? ‎- Nu chiar.
‎- Vrei să știi de ce? ‎- Fiindcă e scurtă?
‎Da. Și fiindcă legea asta nu e o lege.
‎Stipulează că victimele ‎și familiile lor vor fi compensate
‎în funcție ‎de pierderile economice suferite.
‎Semnificația o lasă la latitudinea ‎comandantului special. A noastră.
‎Noi vom scrie regulile.
‎Eu și Ken am mai făcut-o
‎și iese mereu urât, deci fiți pregătiți!
‎Cine e eligibil? ‎Cât primește fiecare? Care e limita?
‎Cu ce începem?
‎Optzeci la sută, Priya.
‎E pragul de la DOJ.
‎Dacă nu-l atingem, planul va eșua.
‎Cu mai puțini reclamanți,
‎procesele rezultate ‎ar putea să afecteze economia.
‎- Așa ni s-a spus. ‎- Nicio grabă!
‎Pentru fiecare reclamant ‎trebuie o valoare monetară
‎pentru pierderea suferită, fie că vorbim ‎de un membru sau de o viață.
‎Majoritatea victimelor ‎asigurau veniturile familiale.
‎Nu-i putem aduce înapoi, dar îi vom ajuta ‎pe cei dragi să plătească facturile.
‎Vă dați seama
‎că nu vom putea negocia ‎fiecare caz în mod subiectiv.
‎Aici intervine formula.
‎E necesară o normă.
‎Aveți graficele de mortalitate ‎de la companiile de asigurări de viață.
‎Vom pleca de la aceste statistici.
‎Poftim! Studiați-le și ajutați-o ‎pe Camille să facă o propunere!
‎Bine, deci West Street, South Ferry,
‎Lower Broadway
‎și Canal Street.
‎Am o observație.
‎Dacă sunt mai multe persoane ‎dependente? Cine primește banii?
‎- Urmărim testamentul. ‎- Și dacă nu există?
‎Respectăm legea statală.
‎A statului de proveniență ‎sau al celui de deces?
‎- A celui de reședință. ‎- Și partenerii domestici?
‎Ce facem cu ei?
‎Să vorbim despre termenul-limită.
‎Avem doi ani și o lună, începând de azi.
‎Până pe 22 decembrie 2003.
‎E cam puțin.
‎- Nu și pentru familiile îndurerate. ‎- Putem cere o prelungire.
‎Nici vorbă!
‎Dacă-l prelungim, ‎vor intra la îndoieli și nu vor acționa.
‎Termenul-limită e prietenul nostru.
‎Bine. Ce am omis?
‎Numele lor.
‎Avem o duzină de liste, ‎dar nimic detaliat.
‎Listele de zbor și de la Pentagon, ‎deci cele ușor de obținut.
‎NYPD și FDNY au liste.
‎Companiile mari, precum Cantor Fitzgerald, ‎fac și ele liste,
‎dar datele despre cei care au intrat ‎pe ușă în ziua respectivă…
‎S-au dus.
‎Nici nu știm câte nume căutăm.
‎KYRA ANGIONE ‎PERSOANĂ DISPĂRUTĂ
‎PICCATA‎ CU PUI A LUI CHARLIE
‎ÎN MEMORIA POMPIERULUI ‎NICHOLAS L. DONATO
‎DISPĂRUT
‎NU VOM UITA NICIODATĂ ‎EROILOR NOȘTRI
‎CENTRUL MANHATTANULUI
‎Relaxează-te! Am mai făcut asta.
‎Nu, acum e ceva emoționant. ‎Nu sunt avocați.
‎Bun. Detest avocații!
‎Candidezi la vreo funcție?
‎Fii o persoană, nu un politician!
‎Mulțumesc.
‎- Bine. Succes! ‎- Mulțumesc.
‎Bună ziua!
‎Mulțumesc că ați venit.
‎Unii știu deja, sunt Kenneth Feinberg. ‎Sunt comandantul special
‎al Fondului de Compensare ‎a Victimelor din 11 septembrie.
‎Aș vrea să vă spun azi…
‎Să vă informez cum va funcționa ‎Fondul 11 septembrie.
‎Ați primit cu toții copii ‎ale formulei de despăgubire.
‎Da.
‎Și, în curând,
‎le vom trimite Congresului, ‎în perioada de primire a observațiilor.
‎Poftim?
‎După aprobare, ‎nu vor mai fi efectuate modificări.
‎- Dle Feinberg! ‎- Am o întrebare.
‎- Îmi pare rău. ‎- Am o întrebare.
‎Îmi puteți pune întrebări ‎după ce termin explicațiile.
‎Vă rog să observați tabelul de sus, ‎de pe a doua pagină.
‎- Cum vedeți, formula e eficientizată. ‎- De ce avem nevoie de una?
‎- Așteptați cu întrebările! ‎- De ce ne trebuie formulă?
‎Da.
‎De ce nu sunt compensații egale?
‎Da.
‎Viața fiicei mele e la fel de valoroasă ‎ca a oricărui director.
‎Din păcate, nu avem control ‎asupra acestui aspect legislativ.
‎Băiatul meu a fost pompier.
‎Valorează mai puțin
‎decât un funcționăraș sau un broker?
‎Nu.
‎Ca om, în niciun caz.
‎- Au murit la fel. ‎- Dar cu credite ipotecare diferite.
‎Cum îndrăznești?
‎Vor să ne reducă la tăcere, ‎ca să nu intentăm proces.
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎- Au început deja? ‎- Adineauri.
‎- Bine. ‎- Vreți un formular?
‎Am deja unul. L-am tipărit de pe internet.
‎Și să știți că e o greșeală de tipar ‎la pagina trei.
‎- Și sunt și… ‎- Bine.
‎- Mă semnez aici, da? ‎- Da, vă rog.
‎Sunt și alte probleme ‎care trebuie rezolvate.
‎Sunt pe fond și trebuie abordate.
‎Bine.
‎Ascultați, ca expert judiciar, vă spun ‎că un proces ar fi o mare greșeală.
‎- Ați pierdut pe cineva? ‎- Deci…
‎- Vreun membru al familiei? ‎- Să vă explic.
‎Congresul mi-a cerut ‎să calculez valoarea economică.
‎Economică.
‎Vă rog!
‎Vă temeți de un proces!
‎Înțeleg situația.
‎- Înțelegeți? ‎- Vă rog!
‎- Adică vă compătimesc. ‎- Pe cine ați pierdut?
‎Ca expert judiciar, vă spun
‎că procesul va dura ani buni.
‎Ați putea câștiga sau pierde.
‎Banii ăștia sunt rapizi și neimpozabili.
‎Gândiți-vă puțin!
‎E singurul joc cu sorți de izbândă.
‎- Cum îndrăzniți? ‎- Crezi că e un joc?
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu e un joc!
‎- Ce știi tu despre lege? ‎- Cine te crezi?
‎Am pierdut frați, ‎iar ei ne trimit un avocat evreu…
‎Aș scuipa pe mormântul tău ‎cum scuipați voi pe ale noastre!
‎- Vă rog! ‎- Așteptați!
‎Nu suntem în situația asta din cauza lui.
‎A venit să ne spună ce propune guvernul.
‎Iar eu, unul, aș vrea să-l ascult.
‎Mulțumesc.
‎Mulțumesc. Eu vă…
‎Așa cum vă…
‎Întâlnirea e doar…
‎E preliminară, atâta tot.
‎Dacă aveți întrebări ‎al căror răspuns nu e în broșură,
‎personalul meu va fi la dispoziția dv. ‎pentru audieri private,
‎în fiecare zi lucrătoare, ‎de acum și până la expirarea termenului.
‎Ce părere ai?
‎Mi-am ales greșit cuvintele ‎de vreo două ori.
‎De vreo două ori?
‎- Camille! ‎- Da.
‎- Să mergem la birou! ‎- Dle Feinberg!
‎- Dle Feinberg, un minut, vă rog? ‎- Da.
‎Frank Donato. Scuze că vă deranjez.
‎Nu e niciun deranj.
‎Bună ziua! Ken Feinberg.
‎Ce ați pățit? Vi l-ați rupt?
‎Fiul meu Andy și l-a fracturat ‎anul trecut, la rugby.
‎Turnul sudic.
‎- Da, mă intrigă suma asta. ‎- Sigur.
‎Doamne! Mulțumesc pentru curaj.
‎Și fratele meu, Nick. Nicholas. ‎Aceeași companie.
‎E și el aici?
‎Ei bine…
‎Îmi pare tare rău.
‎Da. Ne-am despărțit ‎după ce a căzut primul turn,
‎iar căpitanul a zis ‎că s-a întors să ajute.
‎Asta e…
‎Un erou ar face asta.
‎Da. Doar că totul a fost degeaba.
‎Inginerii știau că se va prăbuși ‎și al doilea turn.
‎Le-au spus polițiștilor să evacueze lumea, ‎dar stațiile sunt proaste.
‎Dau rateuri în clădirile înalte. ‎Incredibil! În orașul New York!
‎De ani buni tot trimiteam petiții, ‎dar e clar ce ne-au zis să facem cu ele.
‎De asta s-a ajuns unde s-a ajuns. ‎Neglijență și un căcat de…
‎- Scuze! ‎- Nu face nimic.
‎Când le dați raportul, ‎după toată povestea asta,
‎să fie și povestea lui Nicky, ‎ca să schimbe ceva,
‎să nu mai trăim ‎astfel de tragedii. E posibil?
‎- Ei bine… ‎- Îmi promiteți?
‎- Putem analiza… ‎- Nu doar vorbărie.
‎Vreau o schimbare.
‎De-asta am venit.
‎- Și de-asta am rămas. ‎- Înțeleg.
‎- Puteți fi sigur. ‎- O clipă! Camille!
‎Poți veni aici?
‎- Frank, ea e Camille Biros. ‎- Bună!
‎E adjuncta mea.
‎Îți poate explica ea toată procedura.
‎Nu mai vreau alte informații, ci doar…
‎Vreau să-mi dați cuvântul, dle Feinberg.
‎Ken.
‎Apoi, eu și soția,
‎văduva lui Nicky și toată familia ‎ne vom înscrie în fondul dv.
‎Da. O să analizăm cererea.
‎Site-ul e jos. Mâine e prima întâlnire.
‎Poftim! Mâine e prima întâlnire.
‎- Da. ‎- Prima întâlnire. Vreți una?
‎Poftim! Prima întâlnire ‎e mâine, dacă vreți.
‎Deci Reparați Fondul. Poftim! ‎Luați câteva și împărțiți-le!
‎Trebuie să discutăm.
‎Da, dar nu acum.
‎Site-ul e jos, da?
‎- Salutări! ‎- Bună ziua!
‎Vă mulțumesc pentru ajutorul din sală.
‎Sincer, eram…
‎Poftim! Site-ul e jos. ‎Prima întâlnire e mâine.
‎…îngrijorat când v-ați ridicat. ‎Mă bucur că ați făcut-o.
‎Eu cred în politețe, dle Feinberg.
‎- Da. ‎- Charles Wolf.
‎O să mă tot vedeți de-acum.
‎Bine de știut. Ken.
‎Sunt unul ‎dintre cei mai duri critici ai dv.
‎Îmi pare rău să aud asta.
‎Mi-am pierdut soția atunci,
‎iar formula asta e o mare jignire.
‎Poftim! Luați una! Vă dau și dv. una.
‎Am deschis un site.
‎E trecut jos.
‎Se numește Reparați Fondul. ‎Poftim! Reparați Fondul.
‎Poftim! Sunt două acolo. ‎Dacă vreți să-l accesați
‎și să veniți la prima ședință de mâine…
‎Poftim! Luați-l, vă rog!
‎Ne-ar face plăcere să participați. ‎Mai am ceva pentru dv.
‎E ceva… Sunt și câteva notițe,
‎corecturi și chestii. ‎E important să le analizați.
‎Poftim! Luați astea!
‎Site-ul e jos. Vă dau mai multe.
‎- Mi-a părut bine. ‎- Bine.
‎Reparați Fondul.
‎- Nu vom rescrie formula. ‎- Nu au încredere în noi.
‎Nu înțeleg că e spre binele lor.
‎S-ar fi judecat cu companiile aeriene ‎până n-ar mai fi avut nimic.
‎Crezi că eu nu știu asta?
‎Acum e altceva. Nu ai simțit-o acolo?
‎Cazurile similare, ‎Agentul Orange și azbestul,
‎s-au judecat ani buni. ‎Oamenii merseseră mai departe.
‎- Oamenii ăștia nu au uitat. ‎- Camille, sunt sensibili acum.
‎Trebuie să fim obiectivi ‎față de ei, atâta tot.
‎Asta e pentru tine, Feinberg!
‎Du-te dracului!
‎Ce…
‎NUME - O’DONNELL, T. ‎DIRECTOR FINANCIAR
‎VÂRSTĂ - 55 ‎VENIT - 750.000
‎SPĂLĂTOR DE VASE - 25 ‎350.000
‎IANUARIE 2002 ‎23 DE LUNI PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
‎Familiile au intrat aseară.
‎Cleary Gottlieb ne-au ajutat ‎cu documentele de imigrație,
‎deci folosim sala lor de conferințe.
‎Vii?
‎Scuze. Cam multe spații mici ‎și clădiri înalte.
‎Sunt bine. E…
‎Știu că ați fost informați, ‎dar vreau să vă asigur
‎că statutul de imigranți sau cetățenia
‎nu va avea niciun efect ‎asupra procesului nostru de azi.
‎Tot ce ne spuneți e confidențial.
‎Ne uităm la mesele voastre ‎și nu ne place ce vedem.
‎Luați în calcul doar salariul anual.
‎Dar comisioanele, primele? ‎Reprezentăm oameni de vază.
‎Dar nu e un venit permanent. ‎Nu există garanții.
‎- De aceea analizăm salariul. ‎- E inacceptabil.
‎Trebuie scoasă și regula ‎cu scăderea asigurării de viață.
‎Nu suntem la negocieri.
‎De ce penalizați familiile ‎care și-au asigurat viitorul?
‎Încetați!
‎Nimeni nu e penalizat.
‎Mulțumesc, Lee.
‎Suntem plătiți ‎ca să nu ajungă clienții la tribunal.
‎E o simplificare excesivă.
‎Ăsta e scopul Fondului, Ken.
‎Am fost și eu prezent, mai știi?
‎Vreau să subliniez că legea stipulează
‎să oferim compensații pe baza venitului,
‎dar am stabilit deja un prag minim
‎de 200.000 de dolari ‎pentru pierderile de vieți.
‎Țineți cont că e doar o sumă minimă.
‎Se împarte la mai mulți ‎sau doar la familiile de aici?
‎Nu se împarte. E per victimă decedată.
‎Acesta e raportul unui economist renumit,
‎cu rata de creștere a compensației ‎pentru clienții noștri.
‎Vă sugerăm să porniți de la acele cifre.
‎Suntem aici ca prieteni, Ken.
‎Formula o merge la chelnerițele ‎de la Windows on the World,
‎dar clienții noștri vor mai mult.
‎Și dacă nu obțin ce vor de la Fond,
‎vor cere compensații altundeva.
‎Atât de grav e?
‎Rechinii au simțit sânge în apă.
‎- Ai tăi? ‎- Sunt recunoscători.
‎MAI 2002 ‎17 LUNI PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
‎- Toți au venit la întâlniri? ‎- Da.
‎Priya și ceilalți ne ajută. ‎Mă întâlnesc cu cât mai mulți.
‎- Bine. Foarte bine. ‎- Mulți te caută pe tine.
‎Au pierdut oameni dragi
‎și nimic din ceea ce faceți ‎nu le va lua această durere.
‎Veți părea cruzi și nemiloși uneori,
‎fiindcă nu-i puteți face fericiți, dar…
‎asta e slujba.
‎Încercați să vă amintiți de ce o faceți.
‎Sper că e în ordine.
‎Stenografa e aici ‎doar pentru a consemna discuția noastră.
‎Sigur.
‎Ce-ar fi să…
‎Vorbiți-mi despre Ann-Marie,
‎iubita dv.!
‎La pagina 14, pasajul 2K, sunt trecute ‎documentele pe care trebuie să le atașez.
‎De natură financiară, deci…
‎Am adus toate dosarele lui.
‎Tot ce am găsit.
‎Sincer, nu știu cu ce să încep.
‎Să vedem dacă le deslușim.
‎Întreabă aici dacă avea probleme medicale.
‎Ce rost are? Dacă avea, ‎s-ar reduce compensația?
‎- Nu neapărat. ‎- Vă țineți de prostii.
‎E ca la companiile de asigurări.
‎Trebuie să-ți măsori fiecare cuvințel. ‎La fel e și aici.
‎Copiii au nevoie de bani pentru amândoi.
‎Nu vor mai avea pe nimeni.
‎Nu-mi puteți emite un cec ‎înainte de termenul-limită?
‎În acea dimineață, ‎era programată la un alt zbor,
‎dar o fată a lipsit din motive medicale, ‎așa că… s-a dus sora mea.
‎Ea a apelat turnul de control pe stație.
‎Controlul Traficului Aerian
‎mi-a pus înregistrarea.
‎Cât de speriată trebuie să fi fost!
‎Părea atât de calmă!
‎Au venit lifturile ‎și toată lumea s-a înghesuit,
‎dar nu era destul loc și Greg a zis:
‎„Nu e nicio problemă. Coborâți voi!”
‎Mai erau două femei nepregătite ‎și a zis că va coborî cu ele.
‎Toți am ieșit, ‎dar al doilea lift n-a mai venit.
‎Știu asta
‎fiindcă m-a sunat când erau captivi acolo,
‎să-mi spună că ne iubește,
‎pe mine și pe copii.
‎A spus…
‎Mi-a zis că e captiv acolo
‎și că nu prea poate să respire.
‎Auzeam femeile țipând în fundal
‎că nu vor să moară.
‎Exact atunci a auzit un anunț. Erau…
‎L-am auzit și eu.
‎Spuneau: „Toată lumea e rugată ‎să părăsească imediat clădirea.”
‎Iar Greg…
‎A avut mereu simțul umorului. El…
‎În timp ce vorbea cu mine, ‎a început să râdă.
‎A glumit cu mine:
‎„Cred că știu deja că ar fi bine să ies.”
‎Și a râs în hohote,
‎până mi-a zis: „Trebuie să închid.
‎Nu mai pot vorbi, ‎pentru că mi-e greu să respir.”
‎Știu că, oficial, ‎nu sunt ruda cea mai apropiată.
‎N-am mai ajuns în Vermont.
‎Iar părinții lui Tom nu…
‎Sunt o familie de militari conservatori.
‎Se prefac că nu exist.
‎Dar pe mine m-a sunat
‎în ultimele clipe, nu pe ei.
‎A răspuns robotul.
‎Nu eram acasă.
‎- Îmi pare atât de rău! ‎- Da.
‎Știu regulile.
‎Conform legii, relația noastră nu exista.
‎Dar aș vrea să-i auziți vocea.
‎Bună, scumpule!
‎Cred că ai auzit ‎de dezastrul din New York.
‎Partea de vest a clădirii ‎a fost și ea lovită de un avion.
‎- A trecut prin aripile E și D. ‎- E…
‎Poți să-l oprești?
‎Nu știu dacă au dat la știri.
‎E de ajuns.
‎Te iubesc!
‎Ajunge! Nu vreau să ascult.
‎Un contractant civil de la Pentagon.
‎Voiau să-și oficializeze relația, ‎dar părinții lui Tom…
‎- Nu-i răspund la telefon lui Graham. ‎- Și ce i-ai zis?
‎Că legile statului Virginia nu protejează ‎relațiile de tip homosexual
‎și că noi remunerăm în baza lor.
‎Asta e. N-avem ce face.
‎- Nu ne putem implica… ‎- Nu putem face excepții?
‎Mai sunt și alții.
‎Săptămâna trecută ‎a venit o văduvă cu cancer.
‎Vrea mai mult decât îi oferim noi, ‎și cât mai curând.
‎Nu poți fi selectivă cu câte un caz.
‎Nu rescriem regulile ‎pentru fiecare client.
‎- Știu că e ceva personal pentru tine. ‎- N-ai fost de față.
‎- Nu i-ai ascultat. ‎- Nu suntem psihologi.
‎Corect? Nu e treaba noastră.
‎Eu…
‎Nu mă detașez complet. Sigur că-mi pasă.
‎Cum altfel? De aceea suntem aici.
‎Dar obiectivitatea ‎e cheia succesului aici.
‎Nu degeaba avem reguli și termene-limită.
‎Asta e misiunea.
‎Spune-i, Camille!
‎Priya!
‎Hei!
‎- Bună! ‎- Te simți bine?
‎Da, doar că…
‎Crede că mă implic personal.
‎E prea de tot.
‎Nu.
‎Are dreptate.
‎E ceva personal pentru mine. Eu…
‎Dacă nu pot fi obiectivă, ‎poate că n-am ce căuta aici.
‎Cred că trebuie să ies un pic la aer.
‎Bine.
‎- Auzi? ‎- Da.
‎Ne vedem mâine?
‎Da.
‎Gloria.
‎Sună la restaurant
‎și vezi dacă Dede și copiii ‎sunt tot la cină, te rog!
‎Au sunat acum o oră, Ken. ‎Copiii aveau de prins trenul.
‎Dar au vrut să-ți transmit că înțeleg.
‎Bine.
‎Înțeleg și îmi pare rău,
‎dar personalul a plecat deja.
‎Veniți mâine și vă asigur ‎că veți putea să…
‎E vreo problemă, Gloria?
‎Dl Donato, nu?
‎Da. Aveam programare, ‎dar am întârziat din cauza traficului.
‎Nu e nimeni aici.
‎Toată echipa a plecat.
‎Mă ocup eu de asta.
‎- Veniți în biroul meu! ‎- Nu eu.
‎Ei.
‎Așadar…
‎Frank mi-a vorbit despre soțul dv.
‎- Nick. ‎- Da.
‎Frank crede că e o escrocherie.
‎Că sunt bani pătați de sânge, ‎care să acopere greșelile.
‎Măcar sunteți receptivă.
‎Cred că băieții ar vrea ca povestea ‎tatălui lor să apară în raport,
‎dacă așa se face.
‎Desigur.
‎Vreți să luați notițe sau ceva?
‎Da.
‎De fapt, stenografa noastră ‎a plecat deja acasă.
‎Nu puteți scrie?
‎Ce…
‎O clipă! Asta e.
‎Ce-ar fi să…
‎- Să începem cu numele. ‎- Da. Karen Donato.
‎Soțul meu, Nick…
‎Nicholas Donato ‎a fost pompier la New York.
‎Unitatea 179 din Staten Island.
‎Da.
‎Ați… Spuneți-mi mai multe despre el!
‎Aveți o listă cu întrebări ‎pe care mi le puteți pune?
‎Sincer, nu. De obicei, ‎nu mă ocup eu de partea asta.
‎Da. E mai greu decât îmi imaginam.
‎Da, înțeleg.
‎Dacă nu puteți…
‎A fost soțul meu opt ani ‎și nu știu ce să spun.
‎Cred că a fost un tată bun.
‎Da. Doamne, a fost un tată minunat!
‎Venea acasă în fiecare seară după muncă, ‎arunca mingea cu Nicky Jr.
‎și îi citea o carte lui Patty.
‎Nu-l deranja când umplea Tyler scutecul.
‎- Zicea că-i place să le schimbe. ‎- Era un erou.
‎Da.
‎Era toată lumea mea.
‎- Un șervețel, vă rog? ‎- Da.
‎Poftim!
‎Mulțumesc.
‎Toată lumea îmi spune să merg mai departe.
‎Nu știu cum să fac asta.
‎- N-o să-l pot uita nicicând. ‎- Amintirea e proaspătă.
‎Niciodată!
‎- Îmi pare tare rău. ‎- Nu.
‎Nu-i nimic. Ascultați!
‎Vreau să știți că nu e musai ‎să vă înscrieți azi la Fond.
‎Sunteți mamă singură…
‎- Nu primesc bani. ‎- Nu acum, dar…
‎Nu există bani pe lume ‎care să-l răscumpere pe Nick.
‎- N-am zis… ‎- A fost în viața mea.
‎Aveam atâtea…
‎visuri și planuri…
‎și lucruri de făcut!
‎Dar s-a dus. A dispărut.
‎Nici n-a mâncat micul dejun. S-a dus.
‎Iar acum îmi dați bani. ‎Frank vrea să fac scandal.
‎Mă sună avocați ‎și îmi spun să vă dau în judecată,
‎iar telefonul sună fără încetare.
‎Dar nu sună cine vreau eu.
‎Nu sună să-mi spună că i-au găsit trupul.
‎Că îl aduc acasă.
‎Fără supărare,
‎dar tot ce vreau
‎e să nu mă mai sunați. Vă rog!
‎Vă rog, dați-mi pace!
‎Îmi pare rău.
‎V-am irosit timpul.
‎Kenny?
‎Am întâlnit o văduvă azi.
‎Cu trei copii.
‎Îți poți imagina?
‎Nu.
‎Nu știam ce să spun.
‎Uneori, chiar nu ai ce.
‎Aia e blocată.
‎Oricum, nu se vede mare lucru.
‎Te sun când ies.
‎Oamenii leșină din cauza fumului.
‎Pa! Îmi cer scuze.
‎Bună, scumpule!
‎Cred că ai auzit ‎de dezastrul din New York.
‎Partea de vest a clădirii ‎a fost și ea lovită de un avion.
‎REPARAȚI FONDUL
‎DE CE E NEDREPT FONDUL?
‎1. FONDUL DE COMPENSARE ÎI PEDEPSEȘTE ‎PE CEI CARE ȘI-AU PROTEJAT FAMILIILE.
‎Nu e opțiunea preferată ‎a președintelui Statelor Unite
‎sau a membrilor săi de cabinet. ‎E ultima opțiune.
‎Putem afirma
‎că e limpede că Saddam Hussein continuă
‎să acumuleze arme de distrugere în masă ‎și că eforturile sale…
‎includ și arme nucleare.
‎Dar nu noi am accelerat intervenția.
‎Nu președintele și rezoluția sa ‎au făcut asta,
‎ci Saddam Hussein însuși a făcut-o.
‎Iar noi vom…
‎Ultima stație a trenului expres ‎e Penn Station.
‎Urmează Penn Station.
‎PRIYA KHUNDI, ESQ. ‎KYLE ȘI MACALLAN
‎REPARAȚI FONDUL
‎V-AȚI SĂTURAT DE FONDUL DE COMPENSARE?
‎Cel mai important cred că e să fim uniți.
‎Fiindcă nu ne vor răspunde oficial ‎decât dacă-i abordăm într-un singur glas.
‎- Scuzați-mă o clipă! ‎- Desigur.
‎Ai venit. Mulțumesc. ‎Începem în câteva minute.
‎Inamicul e printre noi.
‎- Bună ziua! Priya Khundi. ‎- Da, îmi amintesc.
‎Te-a trimis dl Feinberg ‎să ne spionezi sau să ne asculți?
‎De fapt, nu știe că am venit.
‎E mai ușor pentru el dacă rămânem ‎niște numere. Suntem mai flexibili.
‎Are dreptate.
‎Înțeleg. Da.
‎Dar d-ta ai venit.
‎V-am urmărit blogul.
‎Katherine, soția dv., ‎lucra la Kyle și MacAllan.
‎Da.
‎Era slujba ei de vis.
‎Ar fi fost și a mea.
‎Urma…
‎să încep în acea săptămână.
‎Doamne!
‎Mă bucur că ai…
‎Da.
‎Deci pot să te întreb?
‎Cât ar valora viața d-tale ‎în tabelul șefului d-tale?
‎Nu sunt căsătorită, ‎deci mai puțin decât a lui Katherine.
‎Și ți se pare corect?
‎- Nu. ‎- Dar șefului d-tale i se pare.
‎Nu crede că există corectitudine.
‎D-ta crezi?
‎Sincer, nu știu.
‎Dar am venit să ascult.
‎DECEMBRIE 2002
‎Sunt ultimele date, nu? Sunt…
‎Sigur sunt actualizate? ‎Astea sunt numerele?
‎Ba chiar rotunjite în sus.
‎E în regulă.
‎Mai sunt 12 luni, ‎o eternitate. Cum spuneam,
‎lumea așteaptă până în ultima clipă. ‎Acum evită subiectul.
‎Nu evită subiectul, ci pe noi.
‎Uitați-vă la asta!
‎Da. Reparați Fondul. Îmi amintesc.
‎E amicul meu de la primărie.
‎Pagina lui are de două ori mai mulți ‎vizitatori zilnici decât a noastră.
‎Are o listă cu aproape șapte mii de nume.
‎El și cartea de telefoane.
‎Am fost la el.
‎I-am dat voie.
‎E un lider înnăscut.
‎E un pisălog.
‎Câștigă încrederea oamenilor.
‎Oameni cu diverse venituri, ‎cei de la Urgențe.
‎Ce-ar trebui să facem noi.
‎La îndemnul lui, ‎toți ne vor da în judecată.
‎Ce vrea?
‎Ar trebui să-l întrebați dv.
‎Charles.
‎Dle Feinberg.
‎Îmi pare rău ‎că te-au lăsat aici cu muzica.
‎- Liniștește sufletul. ‎- Da.
‎E spectacolul de la Lincoln Center, ‎dacă nu mă înșel.
‎Bartoli a fost fenomenală.
‎D-ta ești meloman! ‎Eram în consiliu în anul acela.
‎Soția mea, Katherine, a fost
‎soprană într-un cor ambulant de amatori. ‎Eu sunt tenor. Așa ne-am cunoscut.
‎Cred că avea o voce minunată.
‎Da.
‎Ar ajuta-o să se încadreze ‎în formula d-tale?
‎Citești site-ul meu?
‎Mărturisesc că nu. ‎Nu mă pricep la calculatoare.
‎Personalul meu se ocupă de asta ‎și îmi spun că ești un om rezonabil.
‎Și, din câte înțeleg, ‎ești cumva la conducerea
‎oamenilor pe care îi ajutăm.
‎E frumos. E bine.
‎- Ce-ar fi să discutăm? ‎- De-asta am venit.
‎Spune-mi ce vrei!
‎Pentru că am putea face niște modificări.
‎Am putea ridica pragul inferior.
‎Deci d-ta crezi că e vorba de bani?
‎Desigur.
‎Că e lăcomie?
‎Nu! Nu lăcomie.
‎Bani, da. Lăcomie, nu.
‎Banii pun mâncare pe masă ‎și un acoperiș deasupra capului.
‎Nu e nimic mârșav sau degradant în asta,
‎dar să nu ne prefacem că nu contează.
‎Contează. Ajută oamenii ‎să meargă mai departe.
‎Pe cine?
‎- Cum adică? ‎- Știi cum ne numim?
‎Ai cunoscut personal pe cineva?
‎Sigur că da.
‎Și cât valorează?
‎Acum d-ta vorbești despre numere ‎și pretinzi că…
‎Arunc-o!
‎Ce să arunc?
‎- Aruncă formula! ‎- Nu pot.
‎Ne trebuie ceva rațional.
‎M-am prins. Am înțeles asta.
‎Dar soția mea nu e ‎un număr dintr-o statistică.
‎În niciun caz,
‎dar avem niște reguli de respectat.
‎Bine. Regulile voastre ‎îl vor ajuta pe Graham Morris?
‎Graham Morris. Partenerul lui a murit ‎cu 14 zile înainte de oficializare,
‎dar fondul le-ar da toată suma părinților, ‎care-i condamnau deciziile.
‎- Îmi amintesc de el. ‎- Erau înstrăinați.
‎Complet înstrăinați, ‎dle Feinberg. E corect?
‎Noi administrăm fondul.
‎Să trecem la paragraful
‎care spune că vor fi despăgubiți ‎doar cei cu răni imediate.
‎Avem oameni care fac curat ‎și vin cu polipi de la azbest.
‎Cred că…
‎Sunt acolo de săptămâni bune, ‎inspirând otrăvurile alea.
‎Dar, după regulile d-tale, dacă n-au fost ‎acolo la trei zile după atacuri…
‎Trebuie să tragem linie undeva.
‎Dacă despăgubim ‎orice muncitor rănit la fața locului,
‎mă întreb… care ar fi limita. Înțelegi?
‎Nu știu, spune-mi d-ta!
‎De d-ta depinde.
‎Prin lege, comandantul special ‎e liber să hotărască, nu?
‎- Așa e. ‎- Bine.
‎Dar răspunde și în fața contribuabililor ‎și trebuie să rămână obiectiv.
‎Nu pot adapta regulile ‎pentru fiecare caz ieșit din tipare.
‎De ce nu?
‎Congresul a făcut-o.
‎Știi asta.
‎Când, prin lege, puteam falimenta ‎prin judecată două companii aeriene,
‎Congresul a revizuit-o cât ai zice pește.
‎Într-o zi.
‎De ce?
‎Asta le-au cerut marile corporații.
‎Dar când 7.000 de cetățeni ‎vin la dumneata și cer respect
‎și să nu fie tratați ‎ca niște sume într-un tabel,
‎te porți de parcă legea ‎a venit de pe Sinai.
‎Te rog, dle Feinberg, n-o face!
‎Nu-mi spune că nu ne puteți da ce vrem! ‎Recunoaște că nu suntem prioritari!
‎Recunoaște asta… în sufletul dumitale!
‎Aici!
‎- Alo? ‎- Kenneth Feinberg?
‎Vino încoace! La naiba!
‎- Alo? ‎- Da, bună ziua! Kenneth Feinberg?
‎Da. Cine e?
‎Bart Cuthbert, domnule.
‎Nu ne cunoaștem. Reprezint ‎un reclamant înscris la Fondul dv.
‎Ăsta e un număr privat. ‎Orice ține de Fond se discută la birou.
‎La birou, da. Am vorbit cu cineva de acolo
‎și mi-a spus ‎că v-ați întâlnit personal cu ea.
‎E o tânără pe nume Karen Donato.
‎- Văduva lui Nicholas. ‎- Da, am vorbit.
‎Era un pompier cu trei fii, ‎de opt, șase și patru ani.
‎- Ascultați… ‎- Despre ce e vorba?
‎E un scenariu neobișnuit.
‎Nu vreau să vă fac probleme, dle Feinberg.
‎Ken. Nu. Sunt obișnuit.
‎Bine. Ken, clienta mea, Melanie Vale,
‎era amanta dlui Donato.
‎- Nu sunt sigur că am auzit bine. ‎- Ai auzit bine.
‎Melanie Vale și Nick Donato au două fiice,
‎care aveau un an și respectiv trei ani ‎la momentul atacului.
‎Testele ADN dovedesc paternitatea. ‎Secretara mea le poate trimite la birou.
‎Dle Feinberg!
‎Da.
‎Bine. Aștept să consult documentele.
‎Cum spuneam, nu vreau să creez probleme.
‎Dar, când emiți cecul ‎pentru domnul Donato,
‎să treci cinci copii ‎ca beneficiari, nu trei.
‎Aștept vești cât de curând.
‎Domnule!
‎Oamenii dv. mi-au spus ‎că mai aveți întrebări despre Nick.
‎Da. E, mai degrabă, ‎o chestie de contabilitate.
‎Am zis că nu vrem bani.
‎- Sigur că da. ‎- Bine.
‎Ia te uită! Pozele de la nuntă.
‎Nu…
‎Aici ne prosteam și noi.
‎Cea adevărată a fost la primărie.
‎Înainte să ajung cât un cort de circ.
‎I-am spus că n-am nevoie ‎de ceva scump sau rafinat
‎ca să-mi demonstreze că mă iubește, dar…
‎A lucrat ture duble un an întreg.
‎N-ar fi primit un sfanț ‎de la ai mei sau de la altcineva.
‎Doar ca să putem înrăma poza aia.
‎Așa era el.
‎Și presupun că acolo era Nicky Jr.?
‎Nu.
‎Era o fetiță, dar am pierdut-o. ‎Naștere prematură.
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu face nimic.
‎Eden.
‎Tații nu prea vor fete, ‎dar Nicky și-a dorit mereu una.
‎Bună!
‎Nu trebuia să vii.
‎Scuzați-mă!
‎Nu trebuia să vii.
‎- Am cereale pentru copii. ‎- Mersi.
‎Alo!
‎- Vin imediat. Scuze! ‎- Bine.
‎Bună, Frank!
‎Voiam doar…
‎să vorbim despre partea lui Nick.
‎V-am spus deja că nu vrem nimic.
‎Știu, desigur, dar…
‎Dacă se decide Karen să…
‎Să-ți arăt ceva!
‎Vreau să-ți arăt numărul ăsta.
‎E doar…
‎o simplă estimare. Asta înseamnă…
‎Știu ce e o estimare.
‎D-ta și Nick erați foarte apropiați.
‎Da.
‎Era fratele meu mai mic.
‎Deci presupun
‎că d-ta ai ști
‎dacă Nick ar fi avut
‎ceva de ascuns față de Karen.
‎Era un bun familist.
‎Bineînțeles. Desigur.
‎Nu semnăm nimic.
‎Frank, sunt bani pentru băieți, scutiți ‎de impozite. Guvernul nu e întotdeauna…
‎Nicky a murit fiindcă unii ca tine ‎țin de punga cu bani.
‎Acum vii să-ți răscumperi greșeala ‎aruncând bani pe mormântul lui?
‎Pleacă din casa lui!
‎Bine.
‎Vezi? El e Tom Jr.
‎Nu pare mai în vârstă?
‎Tom Jr. nu e în uniformă. ‎Era un antreprenor civil.
‎Fratele lui, Dave, a luptat în locul lui.
‎Foarte curajos.
‎S-au născut la 11 luni diferență.
‎În copilărie erau nedespărțiți.
‎L-am cunoscut pe Graham Morris, ‎partenerul lui Tom.
‎- Profitorul? ‎- Tom!
‎Soțul meu vrea să spună că e un mincinos.
‎El și Tom locuiau împreună. ‎A zis că plănuiau să…
‎Erau colegi de apartament.
‎Tom avea prietene. Era…
‎- Doamnă… ‎- Biros.
‎Dnă Biros, băiatul respectiv ‎era de multă vreme
‎obsedat de fiul nostru.
‎A încercat să i se bage ‎pe sub piele, dar Tom a…
‎Ne cunoșteam fiul.
‎Ăștia apar ca gândacii după incendiu.
‎Cred că-i vedeți adesea la birou.
‎Mie mi-a lăsat altă impresie.
‎Nu e ceva obișnuit?
‎Se zvonește că nu se mai înscrie lumea.
‎Mai e destulă vreme.
‎A trecut ceva vreme. Câți ai, 900?
‎Nu e suficient, Ken.
‎Știi, eu…
‎Am discutat cu amicul Charles Wolf.
‎Cu Wolf? Mult succes!
‎Militează pentru clasele defavorizate. ‎Nu face nimeni avere cu unul ca el.
‎Vezi tu, astfel de remarce ‎te fac uneori să pari insensibil.
‎N-are importanță.
‎Am subliniat elementul nostru comun.
‎Fluxul ridică toate bărcile.
‎Cred că am greșit metafora.
‎Ideea e că, dacă susținătorii lui ‎se alătură cauzei noastre,
‎avem destui participanți pentru un proces.
‎Stai un pic!
‎Ne ameninți cu un proces colectiv?
‎- Nu, mă ofer să te ajut. ‎- Prostii!
‎Tu poți să dai cu zarul ‎și să aștepți verdictul vreme de 15 ani.
‎Mulți nu-și permit asta.
‎Cu tot respectul, ‎nu i-ai întâlnit tu, ci echipa ta.
‎Și am vești pentru tine.
‎- Toți te urăsc de moarte. ‎- Poate că da, poate că nu.
‎Eu le ofer o alegere.
‎Și, ca prieten, asta îți ofer și ție.
‎Ridică pragul compensațiilor de top ‎și ți-i aduc pe toți la Fond!
‎Cu fundiță de cadouri.
‎Hai să câștigăm împreună, Ken!
‎Nu e ultima sumă, Ken. Nu?
‎Cincisprezece la sută?
‎John, mai avem patru luni ‎până la ultimul termen stabilit,
‎dar sunt încrezător.
‎Știu.
‎Încrezător.
‎Companiile sunt agitate, Ken.
‎John, nu știam că ne vedem ‎cu lobby-ul companiilor aeriene.
‎Am venit doar să ascult.
‎Cică Lee Quinn amenință cu un proces ‎dacă nu oferiți sume mai mari.
‎Quinn nu e o problemă.
‎Vreți să schimbați legea ‎pentru a ajuta oamenii?
‎Sunt mulți angajați ‎de la Urgențe și pompieri.
‎Au inhalat substanțe toxice ‎și au avut simptome după câteva luni.
‎- Legea asta nu-i ajută. ‎- Nu.
‎Ar fi neproductiv.
‎Dacă schimbi regulile, ‎legea revine spre aprobare în Congres.
‎- Știi ce înseamnă asta, Ken? ‎- Nu.
‎Ar mai dezbate încă zece luni ‎după ce trece termenul-limită.
‎Economia s-ar duce pe copcă.
‎Nu ne alegem cu nimic ‎și nimeni nu e reales. Deci… asta e.
‎Nu.
‎Lui Quinn îi pasă de cei înstăriți, ‎pentru că de acolo își ia salariul.
‎- Procesul lui e o problemă pentru noi. ‎- Lucrez pentru contribuabili.
‎Și noi contribuim destul.
‎Da, dar voi nu priviți în ochi victimele.
‎Comandantul special are putere ‎discreționară. Și în privința formulei.
‎Vrem doar să-l liniștești pe Quinn, ‎ca să scăpăm de el.
‎Cum am spus, Ken, mă abțin.
‎Ai sprijinul Ministerului Justiției, ‎orice ai decide.
‎TRIBUT 11 SEPTEMBRIE
‎Mi-am pierdut vocea
‎Am pierdut un cercel
‎Mi-am pierdut tatăl
‎Mi-am pierdut vocea
‎Mi-am pierdut biletul
‎Am pierdut cazul
‎Am pierdut harta
‎Mi-am pierdut mințile
‎Mi-am pierdut calea
‎Mi-am pierdut limba
‎Am pierdut o șosetă
‎Am pierdut o umbrelă
‎Am pierdut o șosetă
‎Am pierdut un dinte
‎Mi-am pierdut dinții
‎Am pierdut harta
‎Mi-am pierdut câinele
‎Am pierdut un cercel
‎Mi-am pierdut tatăl
‎Mi-am pierdut vocea
‎Mi-am pierdut biletul
‎Am pierdut cheile
‎Am pierdut harta
‎Mi-am pierdut mințile
‎Mi-am pierdut calea
‎Mi-am pierdut limba
‎Mi-am pierdut inima
‎Mi-am pierdut credința
‎Am slăbit
‎Mi-am pierdut planul
‎Mi-am pierdut mâna
‎Mi-am pierdut mințile
‎Mi-am pierdut casa
‎Mi-am pierdut timpul
‎Mi-am pierdut calea
‎Mi-am pierdut cartea
‎Dle Feinberg!
‎Mi s-a părut că te-am văzut.
‎- Bună ziua, dle Wolf! ‎- Bună!
‎Katherine ar fi apreciat ‎chestiile astea moderne, dar eu…
‎Nu înțeleg muzica pe care trebuie
‎să faci eforturi să o asculți. Înțelegi?
‎Da. Evident, nu e Puccini.
‎Aici suntem de acord.
‎Credeam că vei primi locul de onoare.
‎- Atât de rău e? ‎- Da.
‎Știi…
‎am ales să fac asta ‎pentru că am considerat
‎că îmi slujesc țara la nevoie. Serios.
‎Poate am fost egoist,
‎dar… iată-ne.
‎Am 1.100 de familii înscrise
‎și încă 6.000 de convins.
‎Da. Ei bine…
‎Te anunț doar că știu ‎că Fondul nu e perfect.
‎Sunt oameni care nu se înscriu ‎în regulile ticluite de noi.
‎Știu asta.
‎Sincer, nu știu
‎ce să fac.
‎Nu uita că nu ești podul.
‎Bine.
‎- Sună a prăjitură cu răvaș. ‎- Nu.
‎Eu și Katherine
‎am stat mulți ani într-un oraș ‎din nordul New Yorkului. În Ithaca.
‎Era un pod superb acolo.
‎Din vremea Marii Crize. Eu îl adoram.
‎Dezvoltatorii voiau să-l dărâme
‎ca să construiască o autostradă.
‎M-am înscris în consiliul municipal. ‎Am cheltuit o avere și am luptat doi ani
‎luptând pentru bucata aia de beton.
‎Iar când l-au dărâmat…
‎am fost deprimat vreo două săptămâni, ‎plângându-mi de milă.
‎Apoi, Katherine
‎s-a uitat la mine într-o zi ‎și… mi-a spus asta.
‎„Nu ești podul.”
‎El e dărâmat,
‎nu eu.
‎Eu sunt tot aici.
‎Lupt pentru o altă cauză pierdută, dar…
‎- Eu sunt aceea, cred. ‎- Nu.
‎Nu, nu am nimic împotriva d-tale, ‎dle Feinberg. Să fie cât se poate de clar.
‎- Bine. ‎- Da?
‎Dar… Cred că am stricat totul.
‎E foarte posibil.
‎Dar, dacă aș căuta acum o soluție
‎și aș admite oficial ‎că formula trebuie reanalizată,
‎tribunalele o vor retrimite la Congres, ‎care o va lăsa să se stingă.
‎Nimeni n-ar primi nimic, punct.
‎- Deci merită să moară. ‎- De ce?
‎- Pentru că nu e perfectă? ‎- Nu.
‎Pentru că nu e justă.
‎Dar nu pot schimba asta.
‎Ceva trebuie să se schimbe.
‎Află ce!
‎TERMEN FINAL 22/12/2003 ‎7631 ELIGIBILI, 1375 DE CERERI
‎CERERI - 18% ‎OBIECTIV - 80%
‎EXTRAS DE CONT ‎BILANȚ ACTUAL - 4.384,28
‎APLICANȚI NEÎNSCRIȘI - NY
‎Opriți căutările! L-am găsit!
‎Ați dormit aici?
‎Așa se pare.
‎Am verificat dosarele ‎participanților neînscriși.
‎Ce e cu procesul ăla de uniune civilă ‎de care te ocupi?
‎Sunt câteva zeci. Nu va fi o problemă ‎pentru locuitorii din New York,
‎fiindcă Pataki a extins beneficiile
‎pentru homosexualii ‎care și-au pierdut partenerii.
‎Virginia e la polul opus.
‎Să-l sunăm pe guvernator, nu?
‎Evident, nu-i putem ajuta ‎pe toți cei cu interese speciale.
‎Tot avem de stabilit limite, ‎dar e un început.
‎Asta e uniunea civilă, nu?
‎E mai dificil cu cei din prima linie. ‎Au aflat după luni bune că sunt bolnavi.
‎- Uite aici! E… ‎- Ken!
‎Știu. Pe asta ne-o vom asuma.
‎Va trebui să lăsăm formula deoparte.
‎- Ken… ‎- Știu.
‎Știu. Situația e încurcată. ‎Asta ar trebui să facem.
‎Dar trebuie să mergem până la capăt. ‎Nu ne putem opri la jumătate.
‎Vom lua individual fiecare reclamant.
‎Dacă nu vin ei la noi, ‎vom merge noi la ei.
‎Înțelegeți? Bun.
‎Ce e? Nu vă place.
‎Ne place mult.
‎Bine.
‎Aranjați întâlnirile! Îmi iau o cafea.
‎Eu și câțiva dintre cei mai puternici
‎am forțat ușile, ca toată lumea să scape.
‎Dar atunci s-a întâmplat.
‎Oxigenul a aprins combustibilul și…
‎Asta a fost.
‎Un tip ca mine se crede gata ‎să înfrunte orice situație.
‎Dar numai până privești în ochi ‎un copil de cinci ani și unul de șase
‎și tu le spui că…
‎Că i-ai mințit
‎și că mama lor nu mai vine acasă.
‎…și m-a întrebat ‎dacă purta verigheta. Am zis: „Nu. De ce?”
‎Vă trebuie ceva?
‎Voiam doar să asist.
‎- Măcar să ascult, dar… ‎- Sandra, e în regulă?
‎Când ești pregătită, continuă!
‎De fiecare dată când zbura, ‎obișnuiam să-l întreb itinerarul.
‎Ca să pot respira ușurată
‎știind că e din nou…
‎la sol, în siguranță.
‎Numai un părinte poate simți asta…
‎dar pentru mine s-a terminat.
‎E o muscă pentru pescuit.
‎El le făcea…
‎Le făceam împreună.
‎Eu și soția mea vrem să o păstrați.
‎Mulțumesc.
‎Fiindcă suferise arsuri ‎pe 90% din suprafața corpului, ni s-a spus
‎că e posibil să nu mai arate ‎așa cum îl știam.
‎Apoi am fost informați de legiști
‎că a fost o încurcătură
‎și că trebuia să-l identificăm din nou.
‎Se pare că stătuserăm patru zile
‎la căpătâiul unui străin…
‎în timp ce Alex…
‎Când a murit.
‎Știi, eu și soția mea ne gândeam:
‎„Doamne, bieții oameni!”
‎La început, ‎presupui că i se întâmplă altcuiva.
‎Apoi, peste câteva ore,
‎ne-au confirmat că ea era acolo ‎la o ședință.
‎Atunci ne-am dat seama ‎că ni se întâmplase și nouă.
‎Am rămas înmărmuriți.
‎Desigur. Îmi pare rău.
‎Eram la etajul 85.
‎Tocmai începuserăm să coborâm pe scări.
‎Poți să-mi spui Jean.
‎Jean, spune-mi mai multe despre fiul tău!
‎Când s-a mutat din Iowa?
‎În 1997.
‎S-a angajat imediat ca analist.
‎Era foarte entuziasmat.
‎E decizia dv., dar mai bine acceptați ‎ce vă oferă guvernul.
‎- Am avut anxietate. ‎- Jerry.
‎Nu știu. Nu dorm mai deloc.
‎- Da, îmi imaginez. ‎- A trebuit să plec din oraș.
‎Nu suportam să văd cerul liber acolo.
‎Vreau să fac tot ce pot ‎ca să accelerez acest proces.
‎- E bine în Florida. ‎- Da.
‎„Parcă nu simt nimic,
‎dar simt, în adâncul ființei.
‎În adânc parcă explodez ‎și vreau să spun tuturor
‎ce țin închis în mine.
‎Să le spun câtă durere simt
‎și câtă presiune s-a acumulat.
‎Trebuie să mă controlez emoțional.
‎Trebuie să ajut alături de ei ‎și să fiu puternic pentru ei‎,
‎dar și pentru mine.
‎Tata se pricepea la asta. ‎Trebuie să fiu așa cum era el.”
‎1 DECEMBRIE 2003 ‎TREI SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
‎2783 DE CERERI ‎CERERI - 36%, OBIECTIV - 80%
‎Nu e de ajuns.
‎Continuăm până la termen.
‎Dacă am da o declarație publică ‎și ar afla mai mulți…
‎Nu.
‎Dacă anunțăm în public, o să pară
‎că s-a schimbat politica, ‎iar legea reajunge în Congres…
‎PENTAGON ‎ETAJUL UNU VEST
‎Dacă anunță altcineva?
‎Deci te întâlnești cu oamenii.
‎Da.
‎Am auzit că le spui că renunți la formulă.
‎Nu. Legea îmi conferă puteri. ‎Noroc că mi-a amintit cineva.
‎Voi profita de ele.
‎Dar promit că voi face totul ‎să-i ajut pe cei care se înscriu.
‎Ce garanție au? Cuvântul d-tale?
‎Charles, e…
‎Ce e?
‎Nu, îmi pare rău.
‎Dle Feinberg, ne-ai spus preț de doi ani
‎că ești un simplu contabil al guvernului,
‎iar acum ne ceri să mergem pe încredere.
‎Nu, ți-o cer doar d-tale.
‎Te bucuri deja de încrederea lor. ‎Și o meriți.
‎Fă-i să mă creadă și pe mine!
‎- Vrei să câștigi cu orice preț? ‎- Nu, vreau să îndrept lucrurile.
‎Când ai depoziția cu Lee Quinn?
‎Luni.
‎O să-ți spună că voiai copii.
‎Femeie de 40 de ani, ‎căsătorită și însărcinată
‎sau care încerca să rămână însărcinată,
‎ca să crească bine ‎despăgubirea. Substanțial.
‎Quinn te va instrui pas cu pas.
‎Când să plângi, când să-ți tremure buza.
‎- De unde știi? ‎- Suntem la fel.
‎Asta aș face și eu.
‎10 DECEMBRIE 2003 ‎13 ZILE PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
‎Ashcroft n-a venit?
‎Se fac presiuni asupra lui.
‎Crezi că e un mesaj?
‎Să-i dăm lui Quinn ce vrea?
‎Nu sugerez asta.
‎Mai e timp. Mereu spui ‎că vor veni aproape de termen.
‎Și dacă mă înșel?
‎Dacă mă înșel, Camille?
‎Scuză-mă!
‎Ai făcut tot ce s-a putut. ‎E valabil pentru toată lumea.
‎Un apel pentru tine, Ken. ‎E un avocat din Queens.
‎- Se numește Cuthbert. ‎- Să lase un mesaj.
‎A lăsat deja trei. ‎E vorba despre cazul Donato.
‎A zis că, dacă nu-i spui văduvei, ‎o va face el
‎și că ai termen până mâine.
‎Ken?
‎Ia-mi geanta din portbagaj, te rog!
‎Hai! E timpul să intrăm.
‎Karen n-a ajuns acasă.
‎Mi-a spus că ai sunat.
‎Și că nu i-ai zis de ce.
‎Când se întoarce?
‎Lasă carnetul de cecuri! ‎Ne alăturăm procesului.
‎Faceți cum credeți de cuviință.
‎Da. Dar tu știi mai bine, nu?
‎Nici prin gând nu mi-ar trece să vă judec.
‎Aiurea! Nu înțelegi ce e ‎cu loialitatea asta față de un om decedat.
‎Frank, termenul-limită ‎de înscriere e sâmbătă,
‎iar apoi n-o să mă mai vezi.
‎E prima discuție care mă bucură.
‎Dar tot trebuie să vorbesc cu Karen.
‎Cum ți-am spus, nu e acasă.
‎Spune-mi mie și îi transmit!
‎Nu cred că ai face-o, Frank.
‎De fapt, cred că știi deja.
‎Nu trebuie să-l mai protejezi. ‎Nick s-a dus.
‎Nu-l cunoșteai. Era un om bun.
‎Nu e vorba despre Nick.
‎S-a întors după mine.
‎În turn.
‎- Știai asta? ‎- Nu.
‎Poate a auzit ordinul de evacuare ‎și și-a zis:
‎„La naiba, fratele meu e acolo!”
‎A murit încercând să mă salveze ‎și tu consideri că ar trebui să uit?
‎Nu ai familie?
‎Dacă mori mâine, ‎ce-ar afla mai urât despre tine?
‎- Poate că nici tu nu ești un erou. ‎- Nu sunt.
‎Da, dar Nick era.
‎Era un familist, un om bun.
‎De aceea voia să-și știe copiii asigurați. ‎Pe toți.
‎Frank, dacă aș fi în locul tău,
‎sincer,
‎nu știu ce aș face.
‎Nu-mi pot imagina.
‎Poate aș vrea ‎să-i dau în judecată pe toți.
‎Dar n-ați rămas doar voi.
‎Știu că știi asta.
‎Familia aia vrea banii ‎ca să poată merge mai departe
‎și cred că îi merită.
‎Cred că Nick mi-ar da dreptate.
‎De aceea
‎îi voi socoti drept beneficiari egali.
‎Am vrut doar să știe Karen ‎și să-i spun personal,
‎ca să nu afle dintr-o înștiințare.
‎Cum îi cheamă?
‎- Karen, du-te în casă! ‎- Nu.
‎Vreau să știu.
‎Jenna și Belle.
‎Mereu și-a dorit fete.
‎Ești mulțumit?
‎19 DECEMBRIE 2003 ‎CINCI ZILE PÂNĂ LA TERMENUL-LIMITĂ
‎CERERI PRIMITE - 3892 ‎ÎNSCRIȘI - 51%
‎Corespondența.
‎- Semnați toți? ‎- Voi semna eu.
‎Cum e? Câți avem?
‎- Câte ai? ‎- Treizeci. Poate patruzeci.
‎Și eu.
‎Îmi pare rău.
‎Ai făcut tot ce s-a putut.
‎Oare?
‎Tot îmi pare rău.
‎Pui întrebarea?
‎Unu, doi, trei, patru, cinci.
‎Muncești prea mult, Ken.
‎- Ia-ți ceva de băut! ‎- Nu e nevoie.
‎Să continuăm!
‎Să nu crezi că nu o respect.
‎Cruciada asta a ta…
‎- Nu despre asta e vorba aici. ‎- Știu.
‎Tu ești Robin Hood. ‎Rezolvi problemele tuturor, rând pe rând.
‎Ai otrăvit fântâna.
‎Ai făcut-o, Lee.
‎Ai profitat de temerile oamenilor,
‎de durerea și de furia lor,
‎de neîncrederea lor în guvern,
‎ca să acționezi împotriva intereselor lor.
‎Azi e ziua fetei mele. ‎Vine furnizorul de alimente.
‎- Îmi oferi cifrele astea sau nu? ‎- Dă-mi un pix!
‎Știu că nu e ușor, ‎dar nu corectitudinea e obiectivul aici.
‎Termină și treci mai departe!
‎Ce e?
‎Eu am spus asta.
‎Da, e foarte posibil.
‎Întotdeauna ai fost eroul meu, Ken.
‎Ți-am urmărit pledoaria ‎în fața lui Fuld, în 1984.
‎Aveai păr pe atunci.
‎Nici tu nu credeai ce spuneai, ‎dar a sunat foarte bine.
‎Ce faci? Ken!
‎Nu fi idiot!
‎Ken!
‎Haide, omule!
‎Bucură-te din altceva, Lee!
‎Ken!
‎- Ce se întâmplă aici? ‎- Familiile.
‎Așa e de azi-dimineață. ‎Unii sună, alții vin direct.
‎- Brusc, toți vor o întrevedere privată. ‎- De ce?
‎„Deja mulți dintre noi au discutat ‎cu dl Feinberg, l-am privit în ochi.
‎I-am spus că nu banii ne interesează.
‎Vrem doar demnitate și respect ‎de la sistem, de la guvernul nostru.
‎Nu pot vorbi în numele sistemului, ‎dar am ajuns să cred în dl Feinberg.
‎De aceea mă bucur ‎să anunț că Fondul e reparat.”
‎- Am depășit 65 de procente. ‎- Dumnezeule!
‎Perfect. Să continuăm!
‎- Deci vom reuși? ‎- Bravo tuturor!
‎Da, încă mă uit la ea.
‎- Am nevoie de număr aici. ‎- Da.
‎Îl puteți aduce înainte de ora 15:00?
‎E Richmond?
‎- Îl vreau când termini. ‎- Da.
‎Da, copiii vor începe școala curând.
‎Dacă doriți, putem redirecționa fondurile
‎direct în contul de școlarizare.
‎Asta v-ar ajuta.
‎Ce ziceți?
‎Pot trimite materialele prin fax ‎la un centru de copieri.
‎Aveți unul prin zonă?
‎Știți ce? Pot să caut eu unul. ‎Sunteți tot la adresa din Arthur Ave?
‎Bună!
‎Charles!
‎Mă întorc la treabă.
‎- Mă bucur să te revăd. ‎- Și eu.
‎Poftim!
‎Mai e o greșeală la pagina trei.
‎O rezolvăm imediat.
‎Și te-ai înșelat în legătură cu Lee Quinn.
‎Nu te-a instruit?
‎Ba da,
‎dar nu semeni deloc cu el.
‎La revedere, dle Feinberg!
‎Ken.
‎Nu, dnă Benson. ‎M-am ocupat personal de cererea dv.
‎Știu că a fost o problemă ‎cu asigurarea de viață a soțului.
‎Am tot analizat sumele ‎și vreau să vă propun ceva.
‎Cred că o să vă placă.
‎Vrem doar să ne asigurăm că aveți totul.
‎Pare corectă. Ați completat-o bine.
‎Mă ajută cineva?
‎Mai sunt multe în mașină.
‎Să faceți totalul!
‎Mulțumesc.
‎Așa. Haide!
‎Să mergem!
‎Bun. Ce ai acolo?
‎Puțin peste 95% până acum.
‎Să-l sunăm pe președinte?
‎Hai să ne îmbătăm!
‎Să ne îmbătăm cu președintele!
‎Da.
‎Dle Morris, Camille Biros, ‎de la Fondul de Compensare a Victimelor.
‎Sigur ați aflat veștile.
‎Ca urmare a cazului dv. particular,
‎am reușit să adunăm multe persoane
‎din New York aflate în relații similare.
‎Dar…
‎din păcate,
‎din cauza atitudinii părinților lui Tom ‎și a legilor statului Virginia,
‎n-am reușit să vă satisfacem cererea.
‎Îmi pare tare rău.
‎Sunt sigură că nu ajută.
‎Mă scuzați, domnule!
‎Bună seara! Știți, eu doar…
‎O să discut repede cu el.
‎Salutare, dle Feinberg! Eu…
‎- Îmi pare rău. ‎- Vino aici!
‎Eu…
‎Eu doar…
‎N-am vrut să știu.
‎Nu sunt proastă.
‎Înțelegeți?
‎Mai era sunat după cină.
‎Zicea că e Frank
‎sau că e cine știe ce ‎alarmă de incendiu prin oraș.
‎Mă săruta la plecare,
‎iar eu mă prefăceam ‎că nu știu că mă minte.
‎Mai târziu mergeam la Irene, iar Frank ‎venea acasă după o băută cu băieții.
‎Îl întrebam: „Cum a fost la incendiu?”
‎Mă privea
‎cu cel mai impasibil chip ‎din lume și zicea:
‎„Nicky face curat,
‎dar a fost un adevărat erou azi. ‎Trebuia să-l fi văzut!
‎O să mai dureze, deci culcați-vă!”
‎Dar nu-l urăsc pe Frank pentru asta.
‎Fiindcă Nicky era frățiorul lui.
‎Nu voiam să moară.
‎Bineînțeles că nu.
‎Dar ei îi doream tot felul de lucruri.
‎- N-ai greșit cu nimic, Karen. ‎- Domnul ne pune la încercare.
‎Nu e vina d-tale.
‎Vă puteți asigura ‎că primesc ce le trebuie?
‎Fetițele lui?
‎Desigur.
‎Fondul de Compensare a Victimelor ‎din 11 septembrie
‎a fost singurul de acest gen ‎din istoria Statelor Unite.
‎În final, a fost semnat ‎de 97% dintre persoanele eligibile,
‎și 5.560 de oameni ‎au primit peste șapte miliarde de dolari.
‎Doar 94 de oameni au refuzat să participe.
‎Deși Fondul de Compensare ‎a fost închis oficial în 2003,
‎fonduri noi, cu alți comandanți speciali, ‎au fost înființate în 2011 și în 2019,
‎din cauza presiunilor publice ‎de a compensa angajații de la Urgențe
‎și persoanele afectate pe termen lung.
‎După 11 septembrie, Ken și Camille ‎au administrat și alte fonduri
‎în numele zecilor de mii de victime ‎de altă natură, cum ar fi:
‎Masacrul Virginia Tech ‎Deep Water Horizon
‎Masacrul din Aurora ‎Masacrul din Sandy Hook
‎Bombele de la maratonul din Boston ‎Rechemările GM
‎Atacul terorist din clubul Pulse
‎Abuzurile sexuale ale Bisericii Catolice ‎Atacul de la sinagoga din Pittsburgh
‎Accidentele aviatice ‎din Indonezia și Etiopia
‎Atacul terorist din Dayton, Ohio
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Subtitrarea: Gabi Nițu