20 СЕПТЕМВРИ 2017 Г. САН ХУАН, ПУЕРТО РИКО
- Не се бой. Събери картите. - Добре, мамо.
Мамо!
Мамо.
Давай, Ник!
Браво!
Момче!
Така те искам.
Това е моето момче!
Кристъл, я ме виж! Вече му хващам цаката. Раз, два, три...
Ела да те запозная с един приятел.
- Какъв приятел? - Интимен. Свестен човек е.
- Мекай. - Джейс.
Приятно ми е.
Съберете се всички. Елате насам.
Приближете се, не хапя.
Първо, благодаря, че дойдохте.
Всички присъстващи тук са допринесли за успехите на сина ни.
И преди да се разплача,
искам да кажа колко се радвам, че съпругът ми и големият ми син са тук.
И те бяха важна част от този успех.
Работа на три места, за да летим дотук
и Ник да учи в хубави училища.
Няма да плача.
Помня как след урагана Мария
семейството ни реши да съгради отново не само дома, но и мечтите си.
Синът ми вече е на 18 г. и планира бъдещето си в колежа.
А Фабиан, големият ми син, кандидатства право.
Затова, след като Николас завърши и постъпи в колеж,
ще се върна в Пуерто Рико.
Ще ми липсвате там.
И някак ще живея в празното гнездо с Оскар.
А сега да празнуваме и да танцуваме салса до зори!
Върви!
- Почти научих танца. - Мой човек.
Честит рожден ден. Много преживяхме.
- Завинаги... - ...приятели.
Приятели или нещо повече?
Чао засега.
Дали всички знаят?
Надявам се, че не. Но ако продължаваш да ме изпиваш с поглед,
- сигурно ще разберат. - Така ли?
И какво, ако разберат?
Защо не се пробваш с онази?
Направи ни горди.
Здрасти. Как се казваш?
- Си Джей. - Пилар, приятно ми е.
- Тренер, имаш ли минутка? - Да, как да помогна?
Баща ми е болен, много се е влошил.
Иска ми се да отидем със Си Джей до Вирджиния да го видим.
Разбира се.
Знам колко е важен първият плейофен мач. Ще го върна навреме.
Добре, само ни дръж в течение и дано баща ти се оправи.
- Благодаря. - Няма защо.
Добре.
Честит рожден ден, млади кралю.
- Благодаря, Алонсо. - Моля.
Върви, време е за купон, момче.
До скоро.
- Тренер. - Забавляваш ли се, Си Джей?
Да.
- Нещо против да ти дам съвет? - Не.
Впечатляващ си и без да се опитваш да впечатляваш всички.
О, боже.
Предизвиквам те.
Значи ще разходим лъскавия звяр и ще се фукаме с парите ти.
За теб е фукане. Според мен вдъхновяваме.
Да не те е ухапал вампир?
Сигурно е нещо от храната. Алергична реакция.
Явно е наследствено. И аз страдах от същата алергия на твоята възраст.
Чуй го само.
Прелест.
Взех книжка, нали знаеш?
- Да. - Дай да карам.
Съкровището ми? От Мериленд чак до Вирджиния?
Няма по-добър начин да натрупам опит.
А и ти ще си до мен.
Леле, убедителен си, синко.
- Значи може? - Не.
Слагай колана.
Дядо ми Артър Харисън
си представял училище, което да създава бъдещи лидери.
Искал те да бъдат образовани,
да са състрадателни и да мислят самостоятелно.
Финансирал начинанието си и лично подбрал администрацията и учителите.
Таксата била висока и училището можело да се самоиздържа,
а също и да отпуска стипендии на ученици от бедни семейства.
Когато майка ми оглавила борда,
решила да разшири училището с чужди пари.
И много скоро всеки голям спонсор получил място в борда.
Опитах се да прекратя тази практика.
Но сега има списък с желаещи да влязат в управлението.
И всеки дарител на 25 бона е във възторг, ако си говорим 15 минути по "Зум".
- До голяма степен причината си ти, Емъри. - Благодаря.
Но също така трябва да си дадем сметка за положението ни.
Проблемът с "Четворката" ни дойде като гръм от ясно небе.
За последното тримесечие финансирането е спаднало с 30%.
Ти настоя да взема треньора Едуардс.
А ти държеше да приемем Джейс Карсън,
Дру Мърфи, Муса Рахим, а наскоро и Фил Марксби.
Не те обвинявам. Тук съм, за да обсъдим неизбежната истина.
За да оправим нещата, трябва да постигнем нещо велико.
По-велико от щатската титла.
- За националната ли говориш? - Гарантираше ми я в началото на годината.
Покрай всичко странично едва стигнахме до плейофите.
Значи има шанс.
Така е.
Извлечи максимума.
За съжаление, настоящият директор не успява да наложи влиянието си
за укрепване на репутацията ни.
Ще ми се да мога да правя повече.
Ще го имам предвид.
Вълнуваш ли се, че се връщаш в родния дом?
Добре ще е да видиш дядо си.
Какъв човек е?
С принципи.
Какво значи това?
Науми ли си нещо, не можеш да го разубедиш.
Личи си по онази снимка в албума.
От армията.
От Виетнам.
Баба ти казваше, че се върнал променен.
Сякаш изгубил нещо, което светът му дължи.
Вложи останалата енергия във фермата.
На 14 години вече прекарвах всеки свободен миг в залата,
далеч от него, от фермата и нрава му.
- Биеше ли те? - Не.
Но не ме харесваше.
И беше взаимно.
Баба се е развела с него, когато си забогатял.
Аз й купих къщата, а той така и не ми прости.
Защо не купи и на него?
Спря да ми вдига телефона.
Защо тогава отиваме там?
Леля ти каза, че диабетът му се е влошил. Не му остава много.
- Изписали са го, иска да умре у дома. - Да, но...
А аз трябва да му кажа нещо, което премълчавах.
Добре ще е да го видя.
Да.
Как е, тренер?
Здравей.
Та значи...
Ти и Кристъл, а?
Да.
Много момичета страдат сега.
Но знаеш как е.
Когато се ожених за Тоня,
имаше пандемия от разбити сърца.
- Да бе, да! - Не вярваш значи.
Звънях на всички големи имена от Първа дивизия.
Онези, които те харесват, вече са раздали стипендиите.
А другите още чакат да видят какво ще стане.
Какво ще стане? Дали няма да нападна някого утре ли?
- За какво говориш? - Не искат проблемен играч.
Освен това не искат играч,
който вкарва само 20% от линията за тройка.
Отбелязвам по 29 точки на мач. На кого му пука дали са тройки?
В последно време - на всички.
Упорито се говори, че не умееш да вкарваш.
- А Калифорнийският университет? - Гледа те под лупа.
Но нищо не е свършило.
Загубим ли, отпадаме.
Но ако победим, сезонът продължава.
И колкото повече напредваме, толкова повече очи ще са вперени в теб.
Трябва да звънна.
Прати много поздрави на вампирката.
"Лейквю" ще са нахъсани за победа.
Здравей.
Извинявай, че те притеснявам. Можеш ли да говориш?
- Да. Наред ли е всичко? - Пътувам с баща ми.
Разбрах за дядо ти, съжалявам.
Благодаря. Татко иска да му каже нещо, което е премълчавал.
Може би и аз трябва да споделя с татко нещо, за което си мълчах.
Извинявам се...
Не му ли кажа сега, в суматохата може да загубя смелост.
Ако нещо ти тежи, непременно говори с него.
- Мислих за онова, което ти каза на купона. - Всичко хубаво.
Да си такъв, какъвто си ли?
В интерес на истината, не бях напълно честен.
Не се опитвай да угодиш на всички.
Казанова, да тръгваме.
- Трябва да вървя. Благодаря, тренер. - Няма защо.
Можем да се справим, стига всички да се раздават. Но ще видим.
Колеги, да спрем с анализа на плейофите за малко.
Откакто ви споделих, че съм знаел за плана на момчетата да не се извинят,
задето са защитили Кристъл,
отношенията ни се обтегнаха.
Усещам някакво напрежение. И мисля, че трябва да изясним нещата.
За мен всичко е ясно.
Няма проблем.
Добре.
Не знам какво да кажа.
Знаел си нещо, което е можело да застраши бъдещето на сина ми, а си мълчал.
Не мога да го приема. Но съм тук.
Джейс ми го сподели на четири очи.
Как да го уча да е Денонощен човек, ако аз не съм такъв?
Вкопчил си се в Джейс, за да изкупиш вината си пред баща ти.
- Какво каза? - Стига.
Не искаш Джейс да се издъни,
за да има бъдещето, с което ти си се разминал - разбираемо е.
А Роял? Знаеш ли, че се измъчва,
защото състезанията му по дебати съвпадат с нашите мачове?
Дру се пита дали ще играе в Трета дивизия, или ще влезе в Първа.
Семейството на Ник отчаяно се опитва да привлече отново
вниманието на националния им отбор.
А Муса...
Недоумява защо все по-рядко влиза в игра,
и то в 12-и клас, защото не му даваш обяснение.
Ще прощаваш, Айк,
но за баща ти денонощието не беше 24 часа,
а 22 плюс два.
Два часа за тренировка, а останалите 22 - за личния живот на играчите.
Не само Джейс се опитва да намери пътя си.
Готов ли си?
Както винаги.
- Лельо Констънс. - Си Джей.
Ставаш все по-хубав.
- Сестричке. - Батко.
Добре дошъл у дома.
Благослови ни, Боже.
Ръката ми вземи...
Благодаря, че плати за болницата.
- Нали не си му казала? - Не.
На крака ме вдигни...
Как е той?
- Държи се. - Уморен съм...
Според мен те чака.
...и слаб.
Братовчедке.
Сили нямам
на бурята да устоя
и нощта да издържа.
Пътя Ти ми посочи
към светлината.
Ръката ми вземи,
Боже милостиви,
и у дома ме отведи.
Благодаря.
Здравей, дядо.
Аз съм Камдън-младши.
Викат ми Си Джей.
И както виждаш,
баща ми може да не е хубавец като теб, но аз съм.
Сине.
Здравей, татко.
Съжалявам. Не заслужаваш да страдаш така.
Стига, не бъди такъв инат, старче. Изслушай ме.
Не заслужаваш да страдаш.
Трябва да ти кажа нещо.
Нещо, което не знаеш.
Влязох в НБА
благодарение на теб.
Когато ме отрязаха първия сезон, всички ме бяха отписали.
Но ти ме научи да бъда силен.
И да не се предавам.
Ти ме научи да бъда мъж.
Ти, татко.
Не знам какво ти е отнел Виетнам.
Защо не се смееше.
Защо не плачеше.
Ти бе загадка за мен.
И въпреки това всичко, което съм
и което съм постигнал, е благодарение на теб.
Благодарен съм ти.
Дядо ти го скова за Камдън.
Не се засягай, но нямало ли е купешки?
Той е на принципа, че не трябва да даваме излишни пари,
когато можем да се справим сами.
- Татко казва, че не са се разбирали. - Нали знаеш защо?
Защото си приличат.
Не, баща ми определено обича да харчи.
Защото, вместо два часа да поправя водопровода или двигателя,
или да скове баскетболен кош,
брат ми може да спечели още пари
чрез брокера си, счетоводителя или агента по недвижими имоти.
Цени времето толкова, колко баща ми цени парите.
Така вече мога да се съглася.
После ела пак вътре.
Татко?
Татко!
Сестра!
Съжалявам.
Татко си отиде.
Сбогом, татко.
Ще се чуем довечера за погребението.
- Добре, обичам те. - И аз.
Ти карай.
Внимавай, синко. Мощна е.
Подай малко газ. Още щом докоснеш педала...
Съжалявам.
Хайде, Джейс.
Давай.
- По дяволите. - Достатъчно е да вкарваш 35%.
- Вкарах два от десет. - Всичко е в главата ти.
Да ти покажа ли?
- Знам как се прави. - Играч ли си?
Да.
Позвъних на пом.-треньора на Мерилендския. Ще дойде на мача ти.
- Дундуркаш ли ме вече? - Ти сериозно ли?
Запознах се с много хора покрай кандидатстването. Сетих се кого да питам.
И какво попита? Дали ще може да уча с теб ли?
Лошо ли е?
Сладка си, но сигурно ще ми писнеш.
Ти вече си ми писнал, но продължавай.
- Подай. - Хвърляй.
Добре ли си?
Да.
Добре съм.
Радвам се, че дойде.
И аз.
Хубаво направи, че каза на дядо това, за което си мълчал.
И аз имам да ти споделя нещо.
- Така ли? - Да.
Казвай.
Искам да си горд с мен.
Какво?
- Горд съм с теб. - Нека се доизкажа, моля те.
Слушам.
Искам да се гордееш с мен.
И знам, че в много отношения съм същият като теб.
Както ти си като дядо, но по-различен,
така и аз много приличам на теб.
Но не съвсем.
Гей съм.
Как така?
Гей съм, татко.
Как може да си гей?
А вампирката?
Не ми харесваше. Просто исках да впечатля приятелите си.
И теб.
Но откъде знаеш?
То се усеща.
Кога разбра?
Преди две години.
Виж какво, синко, ако не си падаш по момичета на 15 години,
може още да ти е рано, случва се...
Синко.
Гордея се с теб.
И те обичам.
И ми се иска...
Иска ми се баща ми да беше видял
какъв страхотен младеж си.
Благодаря.
- Тренер, може ли за малко? - Заповядай. На какво дължа визитата?
Много мислих за това, което преживя отборът.
За изпитанията, които ни отвличат от целта.
Как мога да помогна?
И на отбора, и лично на теб.
Какво целиш, Емъри?
Да ги подкрепям.
За да са целеустремени.
Искаш да победим.
- Това също. - Да не повярваш.
И ти си застрашен също като мен.
Трябва да подкрепиш Джейс Карсън.
Звъни наред на всички колежи
и им обясни, че Джейс Карсън е новият месия.
И кажи на националния отбор на Пуерто Рико,
че Ник Мендес е сред най-добрите играчи, които си виждал.
И забрани на отбора по дебати да насрочва състезания в дни с мачове.
Роял няма да играе в Първа дивизия, но училището трябва да ги обогатява, нали?
- Така е. - Той е най-добрият ми защитник.
Не искам да го загубя и да му се налага да избира.
Заемам се.
И докторе...
Надявам се, че ще ни подкрепяш дори при загуба.
Ако не победим, подкрепата ми може да няма значение.
О, боже.
Да му се...
По дяволите.
- Здрасти, мамо. - Джейс? Рано се прибра.
Явно и ти. Виж какво, ще отскоча до магазина.
Няма да се бавя.
- Добре. - И здрасти, Мекай.
Здравей, Джейс.
- Роял, какво става с отбора по дебати? - Преместиха състезанието, вече мина.
- И как беше? - Разбихме ги.
- Радвам се. - Благодаря.
Дру, намери време да поговорим. Става дума за колежа.
Добре, тренер.
Здравей.
Оценявам, че дойде. Знам, че моментът е тежък.
- Благодаря, тренер. - Искал си да кажеш нещо на отбора.
Да. Може ли да е в присъствието на татко?
Разбира се.
Готов ли си?
Моля за тишина. Да дадем думата на Си Джей.
Момчета, искам да ви кажа нещо.
За дядо ти ли? Моите съболезнования.
- Съболезнования. - Благодаря.
Но не става дума за дядо.
Всъщност може и да има връзка.
Когато баща ми бил малък, дядо криво-ляво му сковал баскетболен кош.
Чрез този кош татко открил себе си.
А днес той ми даде простор да бъда такъв, какъвто съм.
И много ми олекна.
Както и да е, искам да знаете,
че съм гей.
Не исках да ви сконфузвам.
Просто не можех повече да го крия от вас. Вие сте мои братя.
И не се тревожете, не си падам по никого от вас.
Глупости.
Всеки си пада по Джейс Карсън.
Я млъквай.
Си Джей, няма проблем, братле.
С теб сме.
Абсолютно.
Братлета сме.
- Гордея се с теб. - Благодаря.
С теб съм, наистина.
- Браво, Си Джей. - Благодаря, тренер.
- И на теб, тренер. - Аз ти благодаря.
Ще се видим в залата. Разбийте ги.
Много ясно.
Съберете се.
От този мач зависи дали приключваме, или продължаваме в плейофите.
- Си Джей, ти си. - Хайде.
- "Увереност" на три. Раз, два, три. - Увереност!
Бързо!
Насам, Джейс.
Стреляй.
Мамка му.
71!
Внимавай!
Само така!
ПУЕРТО РИКО
Мус, накъде?
Джейс!
Браво, миличък!
- Накъде? - Дай топката!
Си Джей, смени Муса.
- Смяна за "Сидър Коув". - Резултатът е твърде близък.
Дишай и си вържи обувките.
Си Джей!
Си Джей Райдър!
Браво, Си Джей!
Си Джей Райдър!
Стига де.
63 на 62. "Сидър Коув" изостава.
Давай, Карсън.
Да помагам?
Мамка му. Наляво!
- Нищо, 25-и! - ...шест, пет,
четири, три, две, едно!
ЛЕЙКВЮ - 63 СИДЪР КОУВ - 64
Резултатът е 63 на 64.
Победители са Мустангите от "Сидър Коув"!
Няма нищо.
Подредете се за поздрав.
- Браво. - Поздравления.
- Супер, братле. - Браво.
Напредваме към националната титла!
Поздравления.
Браво.
Благодаря, тренер Айк.
Знам, че имаш пръст в това. Шансът за националния отбор остава.
Това е страхотна новина.
Радвам се за него.
Благодаря за подкрепата. Да аплодираме още веднъж Мустангите!
- Отивам под душа. - Добре. Обичам те.
До после.
Благодаря.
Оцеляхме.
Виждам.
Слушай, мислех си за онова с 22 плюс две.
Благодаря, че ми го напомни.
И ще говоря с Муса.
Не ми благодари.
И между другото, напускам.
Превод на субтитрите Боряна Богданова