År 1983 skrevs tv-historia när Michael Jackson gjorde detta.
Det var bara 2,5 sekunder,
men det lämnade bestående kulturella spår.
Men tre decennier tidigare, på Apollo Theatre i Harlem,
gjorde Bill Bailey exakt samma sak.
Det är ofta så.
Madonnas koreografi till videon Vogue från 1990
gjorde det till ett partytrick att inta en pose.
Men voguedansen hade varit en subkultur i åratal.
När Miley Cyrus skakade rumpan på VMA-galan 2013
lades "twerking" till i Oxfords ordlista.
Då hade rapparen Big Freedia skakat sin redan när Miley var rädd för killbaciller.
Den här videon startade en av 2019 års stora danstrender
och gjorde Charli D'Amelio till drottning på TikTok.
Men det var Jalaiah Harmon, en annan tonåring, som uppfann dansen.
Hon var flera veckor före.
Och rörelserna i sekvensen är ännu äldre.
De bygger på årtionden av hiphop och afrikansk dans.
Social dans handlar om grupptänkande.
Vi kommer på en rörelse tillsammans och testar den.
Och det går snabbare än nånsin.
-Vilka är de hetaste danserna? -"Up" av Cardi B.
Den har Chris och jag gjort. Den är viral.
-Den här. -"Corvette Corvette." "Laffy Taffy."
Vi dansade till "Old Town Road" innan det blev en hit.
-Ja. -Och den här.
Grymt.
-"Lock it, lock it." -"Hit the Quan."
-Knacka. -Skaka loss, klappa.
Som "Ju Ju On".
Så gott som alla hitlåtar de senaste två åren har haft en dansutmaning.
Danserna har utförts av miljontals människor,
men det finns mycket pengar att tjäna.
Mellan Charli D'Amelios dansvideor
ser man henne slappa i en exklusiv Dunkin'-pyjamas
och posera med andra Dunkin'-varor.
Det är ett av många märken som vill nå ut till hennes 117 miljoner följare
för ett sexsiffrigt belopp per inlägg.
Och spelet Fortnite säljer bokstavligen danstrender.
Folk betalar några dollar för tillägg som ger bolaget en miljardvinst varje år.
Det finns en tydlig ojämlikhet
mellan de som tjänar mest på danstrender och alla andra.
Vad gör en dans till en trend?
Och vem borde tjäna på det?
En del kvinnor kunde släppa loss i en charleston.
Nu kan pojkar och flickor dansa och roa sig på samma sätt.
Al Gore och jag ska dansa macarena.
Alla dansar Soulja Boy. Alla är Superman.
De väljer en egen stil och satsar allt.
Människor är ganska svaga djur. Vi är inte särskilt snabba.
Vi är inte speciellt starka och huden är mjuk.
Vi är bra byten för rovdjur.
Enligt en evolutionsteori har vi lärt oss ett knep.
Genom att stå tätt ihop och röra oss unisont
kan vi se ut som ett större djur och skrämma bort rovdjur.
Med andra ord: Vi kanske gjorde det för att överleva.
Det är djupt rotat i oss.
Om två personer sitter i gungstol bredvid varann,
börjar de omedvetet gunga parallellt.
Och när vi rör oss synkroniserat får vi en endorfinkick
som får oss att vilja göra det mer för att skrämma våra fiender,
dyrka våra gudar, fira, sörja eller skapa en gemenskap.
Men främlingar som rör sig synkroniserat?
Det är ett ganska nytt fenomen.
Danstrender har fantastiska livscykler som har flera olika delar.
STEG 1
UPPFINNING
Det finns alltid en ursprunglig grupp som tänker: "Det här kan bli en dans."
Sen delas dansen med andra, oftast i ett lokalt sammanhang.
Som i fallet med en av de första danstrenderna:
i bergsbyarna i Österrike.
"Waltzen" på tyska betyder att svänga.
Paren både snurrade och rörde sig runt i en cirkel.
Det var nåt annat än de populära hovdanserna i Europa.
De var stela och svåra, med avancerad koreografi
som inbegrep vart man skulle titta och med vilken min.
Män och kvinnor höll varann på en armlängds avstånd.
Valsen var intimare, snabbare och mer avslappnad.
Kvinnor kunde lyfta upp kjolen lite, och skandalöst nog blotta sina anklar.
Men inte ens en sån fantastisk dans blir en trend om den inte sprids.
STEG 2
SPRIDNING
Enligt en teori har vi Napoleon Bonaparte att tacka för det.
Hans armé plöjde igenom Europa under tidigt 1800-tal
och förde med sig valsen.
Napoleon invaderade aldrig England, men det gjorde valsen.
Och sen seglade den över Atlanten till USA.
Men det är bara halva resan.
Sen kommer den oundvikliga delen att det finns en grupp hatare.
STEG 3
HATARNA
I en etikettbok för damer i USA 1840 beskrevs valsen så här:
"Det är nåt med närheten mellan människor, i attityden och i rörelserna,
som passar kvinnors känslighet illa."
Andra sa att det kunde väcka "våldsamma känslor", "oro" och "nervösa symptom",
och "göra ungdomen mer skada än många av de laster
som i skolan pekas ut som fördärvliga."
Men…
Dansen låter sig inte kuvas. Människor måste dansa.
Då är vi framme vid det sista steget.
Valstrenden höll i sig i ungefär två århundraden
och utgjorde grunden för kompositörer som…
Johann Strauss.
Han skrev valsen "An der schönen blauen Donau".
Det är nog fler som har vaggat och snurrat till den än till nån annan vals.
Men valsen skulle ha svårt att bli en trend idag,
till stor del för att den inte passar in i en mobilskärm.
Många menar att TikTok-danser ser ut som att dirigera flygtrafik
för att de är så överkroppsfokuserade och består av kantiga rörelser.
De håller sig inom ramarna och ansiktet står i centrum.
Enligt Charli D'Amelio är ansiktsuttrycket nyckeln till en bra video.
Människor vill se ett livligt uttryck.
De mest populära TikTok-användarna vet hur de ska grimasera,
bita sig i tungan eller göra "nix"-minen,
medan de gör snabba rörelser.
Danstrendernas livscykler går också snabbare nu.
Först uppfinner man en dans.
Jag var uttråkad när jag satt på bussen på väg hem.
Jag tänkte: "Jag ska hitta på en dans till den här låten."
Sen delar man den.
Man kanske lägger ut den på Dubsmash, en TikTok-rival.
Dubsmash kom först.
Svarta skapare dominerade på Dubsmash.
När man lagt ut den, hakar ens kompisar på.
Det känns toppen. Och sen hakar deras vänner också på.
Nån lägger ut sin video på TikTok och plötsligt hakar en TikTok-kändis på.
Det är helt otroligt.
Och sen hakar tusentals människor på.
Min dans har blivit viral!
Andra stora influerare hoppar på trenden.
Sen gör youtubare instruktionsvideor för hur man gör.
Samtidigt har TikTok-kändisens följarantal gått i taket, och ett sånt följe ger makt
för nu kan ett skivbolag få syn på en blivande popstjärna
och ett nationellt tv-program bjuder in den för att göra pr.
Addison Rae är här hos oss.
Och för att visa upp danstrenderna på TikTok, däribland din.
När jag såg min dans på Jimmy Fallon, med Addison Rae, tänkte jag…
Jag blev chockad och tänkte: "Jisses."
Jag tänkte: "Oj, min dans är med på tv."
Alla får se min dans.
Det dumma var att ingen fick veta att det var min och Myas dans.
Hos Jimmy Fallon gavs inget erkännande åt dansernas skapare,
i flesta fall svarta tonåringar.
Sen tänker jag: "Jäklar, jag önskar att jag fick dansa den."
Den känslan är nästan lika gammal som danstrenderna.
Efter valsen kom de flesta danstrenderna inte från Europa.
De hade sitt ursprung bland afrikan-amerikaner.
När afrikan-amerikaner fördes till USA som slavar förbjöds trummor.
Vi lärde oss att hålla rytmen med hjälp av våra kroppar.
Rytmen är en sorts jubarytm.
Efter frigörelsen…
Den blev grunden till charleston.
…som fick sitt namn efter staden där svarta amerikaner uppfann den
under de första åren av frihet.
Det blev en dans som gav uttryck för
en sorts livlighet och fantasi om nåt annat.
"Tänk om jag levde i en stor stad. Hur skulle jag röra mig då?"
Sen spreds den.
Många tror att det var tack vare en grupp turnerande föräldralösa
som dansade charleston när de uppträdde.
När miljontals afrikan-amerikaner flyttade norrut, tog de dansen med sig.
Den kom till New York när nattklubbarna höll på att etableras.
Hippa unga vita tog den till sig och deras föräldrar avskydde den.
Flera städer bannlyste den.
Läkare varnade för att dansen kunde förkorta ens liv
och att den gjorde ungdomar till "fysiska vrak"
med "överansträngda hjärtan" och "tiotals andra sjukdomar".
Men dansen lät sig inte stoppas.
Den debuterade på Broadway 1923
i en av de första helsvarta uppsättningarna.
Den amerikanska dansaren Josephine Baker,
som var sin tids Beyoncé, tog med sig dansen till Europa,
och folk flockades till föreställningarna.
Dansen fångade 20-talsandan och alla ville vara med.
Det fanns ett löfte… Jag vill visa det så här, som en gest.
En livskraft som symboliserade en elektrisk framtid.
Charleston är ett sätt att minnas det glada 20-talet
och stilen och energin som fanns där.
Men när originaldansen glöms bort,
är det lätt att glömma historien den representerar.
Och hela processen blir än mer invecklad
när en enskild person anses ha skapat en danstrend
genom att sprida den till miljontals människor.
Mina damer och herrar, Chubby Checker!
Det bästa med det klippet är publiken.
Alla sitter på sina platser och klappar på fel takt
och ser misstänksamt på varann som om de inte riktigt vet
om de borde gilla det eller prova på det.
Programvärden Dick Clark bad Chubby Checker spela in sången.
Originalet tog sig in på R&B-listorna några år tidigare
med Hank Ballard and the Midnighters.
Men det var Checkers version som blev etta i USA, två gånger,
och på listor runtom i världen.
Några år tidigare hade Elvis höftrörelser chockat nationen.
Några år senare skulle ungdomskulturen radikaliseras.
Twist var en dans för sin tid,
sexig nog för att uppröra föräldrar, men inte för mycket.
Man kan dansa twist som en del av charleston
eller som en del av cakewalk.
Det är inte en egen dans.
Men det låg också bakom framgången: Den var superenkel.
Man behövde inte lära sig nåt för att dansa twist.
Chubby Checker följde upp med enkla danser till "Fly",
"Pony Time", "Let's Twist Again" och "Limbo Rock" 1962.
Skivbolagen nappade.
Danstrender sålde skivor. En del försökte lära folk nya steg.
Men det är svårt med stillbilder. Så de gjorde mest vad…
Johann Strauss.
…hade gjort 200 år tidigare:
De hakade på en dans som redan var populär.
"Do You Love Me" av Contours klämde in två i en refräng.
Sen blev trenderna funkigare.
-Soul Train hade premiär 1971. -Det är som en annan planet.
Alla gör nåt som påminner om det som kommit tidigare,
men det är en helt egen grej.
Soul Train var USA:s första nationella program av och för svarta.
De får en att vilja vara med och visa sina egna steg.
Det där ska jag inte försöka mig på.
Programmet blev det som sänts längst i USA:s historia,
och det populariserade funky chicken,
popping, robot och så klart soul train line.
Danserna sålde skivor,
men själva danserna var inte värda nåt, för de kunde inte copyright-skyddas.
I ett vägledande copyright-mål
försökte nån upphovsrättsskydda en telefonkatalog.
Myndigheten sa: "Nej, det går inte."
Samtidigt sa man att allt som är mer kreativt än telefonkatalogen
borde kunna upphovsrättsskyddas.
Men så är det inte.
Enligt USA:s upphovsrättsmyndighet måste en dans vara "ett koreografiskt verk",
som kännetecknas av en eller flera av dessa egenskaper:
"rytmiska rörelser i en följd som är sammanhängande och uttrycksfull
och berättar en historia för publiken
och framförs av begåvade individer till musik."
Baletten uppfyller ju de kraven.
Jämför det med charleston,
som skapades av amatörer i ett socialt sammanhang
med avsikt att roa sig.
Upphovsrättsmyndigheten vill inte skydda det som betraktas som sociala danser.
Så här säger myndigheten:
"Sociala danser och enkla rörelser kan inte skyddas som särskilda verk."
Man ger exempel som sällskapsdanser, squaredans och swing.
Men de här riktlinjerna skrevs före MTV-eran.
Musikvideor som Michael Jacksons "Beat It" 1983 var en ny konstform.
Videon lyfts fram som den första
som parar ihop en poplåt med en utmanande originaldans.
Det var början på en ny period då man kunde studera en dans ingående,
exempelvis MC Hammers hammer dance…
…Digital Undergrounds "Humpty Dance"…
…Madonnas version av vogue…
…och så klart: macarena.
YouTube gjorde det ännu lättare för danserna att färdas världen runt.
Folk gör chicken noodle soup,
dansar passinho och lär varann hur man gör en dougie.
Sen knäckte Psys "Gangnam Style" YouTube.
Allvarligt. Den överskred det maximala antalet visningar
och man fick ändra på sidans begränsningar.
Sen kom appar för sociala medier
som Dubsmash och TikTok där danstrenderna spreds ännu mer.
Där kallades de "dansutmaningar".
De största trenderna kommer inte längre från artister som vill sälja skivor,
utan från fans som tar artisters låtar
och blir kändisar bara genom att dansa till dem.
Och en sån dans framförs på sätt och vis inför en publik
och av begåvade individer.
Men det är fortfarande oklart om de kan skyddas av upphovsrätt.
Det saknas praxis kring koreografi.
Skaparna bakom Fornite-danserna
hävdade att spelet utnyttjade deras verk på ett otillbörligt sätt.
En av skaparna är Alfonso Ribeiro, även känd som Carlton.
Men enligt domstol måste de registreras hos upphovsrättsmyndigheten först.
Och i Alfonsos fall menade myndigheten att rörelserna var "för enkla".
De uppfyllde inte kraven.
Det är lite ironiskt.
Om man försöker efterapa nåt som Fortnite gör,
skulle de stämma en för upphovsrättsintrång
och hota att ta ens hus.
Även charleston finns på Fortnite.
Jag tycker att Fortnite borde skämmas, men det gör de inte.
Eftersom dans sällan är copyrightskyddat, uppmuntrar det till kreativitet.
Det är onekligen nåt som går förlorat om folk gör allt
för att stämma varann för dansrörelser.
Kreativiteten går förlorad
och det finns ingen möjlighet att omtolka saker och lägga till nåt eget.
Den sociala delen av sociala danser skulle gå förlorad.
Få av skaparna bakom dagens danstrender
är ute efter att få betalt av de som dansar. De vill få ett erkännande.
Det finns enorma sponsringsavtal att vinna för de som blir virala.
Det skadar alltså skaparna att inte få ett erkännande.
Sommaren 2021 strejkade svarta TikTok-skapare.
Det var omöjligt att missa hur stor del av danskulturen
hänger på deras kreativitet.
Om de inte har uppfunnit dansen borde de säga det. Så svårt är det inte.
Nu har kulturen kring erkännanden börjat förändras.
Om man är en populär influerare och gör nån annans dans,
förväntas det av en
att man taggar skaparen i inlägget.
Till och med Fortnite har börjat tagga skaparna av sina senaste dansemotes.
Och Jimmy Fallon-inslaget med Addison Rae
ledde omedelbart till ett bakslag. Och sen…
Jag satt i bilen och skulle hämta mormor när jag fick meddelandet.
Jag hoppade upp och ner och sa: "Titta, mamma!"
Jag tänkte: "Jisses."
Jag blev så glad.
Det måste vara en dröm. Ska jag få uppträda i tv med min dans?
Inslaget var lite av en ursäkt
och de ursprungliga skaparna fick visa USA sina danser.
Efter den showen fick jag flera olika erbjudanden.
Jag fick sponsorer och fler följare.
Två berömda rappare flög mig till LA för en musikvideo.
Det är det jag har jobbat med.
Det var säkert tack vare Jimmy Fallon-showen.
Jag hoppas att jag blir nåt stort. Jag ska bli nåt stort.
Jag är här.
Dansen är en möjlighet att drömma.
Och det är inte nåt afrikan-amerikaner har så mycket av historiskt sett.
Vi nekades tillgång till det sociala livet,
men dansen erbjöd andra möjligheter.
Dansen kunde uttrycka vår ilska.
Den kan uttrycka vår längtan.
Den kan uttrycka vår förundran inför framtiden.
Hur känns det om 50 år?
Jag kan göra en dans av det. Jag dansar som en robot.
Det hjälper mig att föreställa mig en möjlig framtid.
Voguen föddes på 1980-talet när Harlems svarta queergrupper
föreställde sig en värld där de var modeller eller kungligheter.
Moonwalk kommer ur stepptraditionen,
ett kreativt svar på slaveritidens förbud mot trummor.
Och twerk-rörelsen är en grundläggande del i många västafrikanska danser,
som ofta framförs när man firar livet.
När skaparna inte namnges är det lättare att glömma
att danserna är historiska artefakter som förs vidare och formas om
för att definiera nya generationer.
Våra föregångare kanske rörde sig unisont för att verka större.
Men studier visar att dans gör oss mer empatiska mot varann,
mer tålmodiga och generösa och mindre fördomsfulla.
Den suddar ut gränsen mellan jaget och den andra.
Den andra personen känner sig som en förlängning av oss.
Dans är livet. Eller hur? Det är livet.
Jag dansar för att det får mig att känna mig fri.
-Det är så jag talar och kommunicerar. -Det gör mig mänsklig.
Det är det mest sårbara sättet att kommunicera.
Dans handlar inte bara om att hitta en partner
eller att visa upp nåt man kan.
Dans är också en chans att visa vilka vi vill vara.
Undertexter: Love Waurio