Egyértelműen létezik egy nagyon trendi testalkat.
Lépten-nyomon láthatjuk a SnapChat- és Instagram-oldalakon.
A kólásüveg alakú nő.
Gitár formájú.
Az Instán divatos testalkatot homokórához hasonlítják.
Szerintem inkább kanál alakú.
Ehhez a testalkathoz általában kapcsolódik egy bizonyos arcberendezés is.
A vastag ajak, a rókaszem.
A pici keskeny orr.
Kylie Jenner és a hozzá hasonlók.
Az Instagramon megjelenő külső szerintem nem valóságos.
Persze attól függ, mit tartunk annak.
Ezek közül a fotók közül sokat átigazíthattak
speciális szűrők és alkalmazások, például Facetune segítségével.
Ezekkel kicsit kipofozhatjuk a fotóinkat,
átméretezhetjük, egyengethetjük, de módosíthatjuk is az arc szerkezetét.
Vannak kis trükkök…
KULTÚRKRITIKUS
amikkel a saját arcunkat módosítva láthatjuk.
És egyre több ember, ha megengedheti magának,
megpróbálja ezt az arcot valóban felölteni.
Az elmúlt tíz évben csaknem megduplázódott a kozmetikai beavatkozások száma.
Az eljárások biztonságosabbak, olcsóbbak és kifinomultabbak.
És akik igénybe veszik ezeket, egyre fiatalabbak és sokfélébbek.
Mintha egy olyan jövő felé tartanánk,
ahol a külső megjelenésünk radikálisan átalakítható lesz.
Akkor ez most rossz dolog?
Megváltoztatja-e a plasztikai sebészet az önmagunkról alkotott képet?
Amint a hegek begyógyulnak, új ember lesz magából.
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILM-SOROZATA
A fiatalító tűszúrás, ami nem is túl fájdalmas.
De nem biztos, hogy mosolyogva távozunk.
Egy kis fájdalomra számítani kell.
A lehető legjobban akarunk kinézni, ameddig csak lehet.
Nem látni, mit érzek, az arcom folyton ugyanolyan!
PLASZTIKAI MŰTÉT
Van egy skála, melyen helyet kap mindaz, amit a szépségünk érdekében teszünk.
Az egyik véglet a zuhanyozás, a sminkelés és a hajfestés.
Ezek régóta pozitív dolgoknak számítanak.
A természetes szépség kiemelésének.
A nyelvhasználat is mutatja…
FILOZÓFUS
hogy a szépség témája mennyire összefonódik a moralitással.
„Megérdemled. Érsz annyit.
Nem lett volna szabad elhanyagolnod magad!”
A megszégyenítés, a hibáztatás a dicséret és a jutalom
mindig erkölcsi követelést érvényesít.
A skála másik végén
FELTÖLTÉS, ZSÍRFAGYASZTÁS
veszélyes, fájdalmas és tartós hatású dolgok szerepelnek.
MELL- ÉS FENÉKPLASZTIKA, CSONTBOROTVÁLÁS
Ezeket sokan elítélik.
Egy 2004-es valóságshow, a Hattyú például komoly felzúdulást váltott ki Amerikában.
Tudták, hogy határokat feszegetnek, és a műsorvezetőt idézve…
Ilyen különös versenyt még sohasem rendeztek.
Egy csapat sebész,
esztétikai fogász, edző, pszichoterapeuta és életviteli tanácsadó segítségével
önmagukat rút kiskacsának tartó nőket alakított hattyúvá.
Végül ringbe dobták őket, hogy egymással egy szépségversenyen küzdjenek meg.
A nézők imádták.
Milliók figyelték hétről hétre.
A kritikusok egyhangúlag szörnyülködtek.
ÚJ REKORD A SZÍNVONALSÜLLYEDÉSBEN
Szörnyűnek, nevetségesnek, ártalmasnak és gusztustalannak nevezték.
A CNN főműsoridőben foglalkozott vele.
Nem lettek csúnyák, még csak nem is átlagosak.
Gyönyörű ruhákat viselnek, és kebleket is kapnak hozzá.
Sajnos voltak negatív reakciók is.
A HATTYÚ VERSENYZŐJE
Cindy az első évadban szerepelt.
Fentről kezdem.
Volt szemöldökemelés,
arccsontimplantátum, zsírleszívás a szemem alól,
zsírleszívás az arcomról, tokaleszívás és egy mini arcfelvarrás.
Volt mellnagyobbítás, utána hasplasztika,
és egy enyhe zsírleszívás a combom belső oldaláról.
A második gyermekem születése után kezdtem el plasztikai műtéten gondolkodni.
A testem óriási változáson ment át.
Mire befejeztem a szoptatást, a mellem teljesen formátlan lett.
Hiába minden torna, a felülések minden fajtája,
a hasam nem akart eltűnni.
Kisgyerekes családként plasztikai műtétre nem lett volna pénzük.
Amikor meghallottam a Hattyú hirdetését a rádióban,
már biztos voltam benne, hogy legalább meg kell próbálnom.
- És nem bánta meg. - Nagyon elégedett vagyok az eredménnyel.
Sírtam örömömben. Karcsú derekam lett.
Sohasem volt még derekam.
Imádom az orromat. Boldog nap volt. Szerintem klassz dolog.
Az első évad után
félmillió nő jelentkezett a következőre.
Izland össznépességénél többen álltak készen arra,
hogy egy műsor keretei közt műtéteket végezzenek rajtuk.
A 2000-es évek elején már más dolgokat éreztünk túlzásnak.
A véleménymódosulás valójában több mint 100 évvel korábban kezdődött.
ZUHANY, SMINK, FŰZŐ
Az első világháború példátlan esemény volt a történelem során.
A modern fegyverek, tankok, géppuskák és mérgező gázok milliókat öltek meg,
városokat döntöttek romba,
és egy generációnyi hadirokkantat hagytak maguk után,
sokat közülük repeszek és golyók által eltorzított arccal.
A sebészek ilyen sérülésekkel addig nem találkoztak.
Rendbehozataluk találékonyságot igényelt.
Orrot készíteni bordákból kivett porcból,
szétzúzott állkapcsot helyreállítani lábszárcsontdarabokból,
arcok hiányzó részét a beteg saját zsír- és más szöveteivel kitölteni.
A sebészek évekig dolgoztak egy-egy betegen,
megküzdve azért, hogy azok újra önmagukra hasonlíthassanak.
Ha a sebészet eszközei csődöt mondtak,
művészekkel készíttettek arcprotéziseket.
Ez a munka már nemcsak a funkcionalitásról szólt,
hanem a külsőről is.
Volt egy sebész ebben az időszakban,
akit mostanában többen is az esztétikai sebészet atyjának tartanak.
Ahogy Joseph írta,
„Aki mindössze átlagos külsőre vágyik
és a feltűnést szeretné elkerülni,
arra nem kéne a hiúság bélyegét sütni.”
Nem csak sebesülteket kezelt.
Joseph zsidó volt, ahogy sok páciense is,
akik etnikumuk jellegzetességeitől akartak megszabadulni,
hogy észrevétlenek maradhassanak
egy velük szemben ellenséges társadalomban.
Hozzájárult ahhoz, hogy a plasztikai műtétek
bekerüljenek a pusztán esztétikai célból alkalmazott dolgok közé.
A 20-as évek közepén fél Amerika hetente járt moziba,
és sok feltörekvő sztár
szabatta át az arcát, hogy jobban mutasson a filmvásznon,
hiszen az arc ebben a szakmában nyersanyagnak számít.
Fanny Brice vígjátékszínésznő új orra közismert tény volt,
a szívrabló Rudolph Valentino pedig a fülét szabatta át.
1924-ben egy újság, talán elsőként, plasztikai sebészeti versenyt hirdetett.
New York legcsúnyább lányát keresték,
aki balszerencséjéből a segítségükkel tőkét kovácsolhat.
Egy Jacqueline Nagel nevű nő győzött. A terv bevált.
Filmszerződést kapott, és Kaliforniába költözött.
Az azóta eltelt évtizedekben
a plasztikai sebészet csak olcsóbb, biztonságosabb és elérhetőbb lett.
Több szolgáltató van, a szolgáltatásoknak több típusa, és különböző árak.
PLASZTIKAI SEBÉSZ
Akár a többi szolgáltatásnál, széles a választék.
Mitől más egy szokványos és egy túlzásnak ítélt dolog?
A ráfordított időtől?
Attól, hogy meg tudjuk-e csinálni otthon, vagy szakember kell hozzá?
A kockázat és a fájdalom mértékétől?
Főleg attól, hogy mi magunk megtennénk-e vagy meg szeretnénk-e tenni.
A push-up melltartó túlzás?
A fogszabályzó? A lézeres szőrtelenítés?
A szemölcs eltávolítása? A zsírfagyasztás? A feltöltések? A botox?
Nemrég a botox még elmebajos dolognak számított, a celebek őrületének,
mely során a sztárok mérget injekcióztatnak az arcukba.
Ez mára nagyon megváltozott.
Az én sebészi tevékenységem előtti időkben az ilyesmi szégyellnivaló dolog volt.
Tapasztalatom szerint ma már kevesebb a bűntudat,
kevesebb a titkolózás.
A gyerekek születése előtt csinos voltam. Huszonévesen jó alakom volt.
Amikor képet kértek arról, mit szeretnék, a saját fiatalkori fotómat mutattam.
Kezdett feltűnni néhány változás.
A szemhéjam nehezebbnek, a szemem fáradtabbnak látszott.
Belül ezt nem éreztem, nem voltam fáradt.
Remekül voltam, mégis fáradtnak tűntem, és ez zavart.
Gyerekkoromban emlőnagyobbodásom volt.
És amikor idősebb lettem,
kettős masztektómiát végeztek rajtam,
vagyis eltávolították a mell zsír-és egyéb szöveteit.
Hiszek abban, hogy ha jól nézünk ki,
az életben minden könnyebb.
Ha felfigyeltem egy nőre az utcán,
és igazán gyönyörűnek láttam,
akkor az mindig nagymellű nő volt.
A dolgok megítélése egyénenként is más.
Függ a személyiségtől és függ a kulturális háttértől.
Vannak helyek, ahol a kozmetikai műtét megszokott beavatási rítus.
Dél-Koreában a huszonéves nők egyharmada már végeztetett valamilyen műtétet.
Külön kifejezésük van
az álláskilátások növelésére specializálódott rendelőkre.
FOGLALKOZTATÁSI SEBÉSZET
Vagy ott van Brazília.
A szépséghez való jogról beszélnek,
és arról, hogy a szegényeknek épp annyi joguk van szépnek lenni,
mint a gazdagoknak.
Részben ennek az embernek, Ivo Pitanguy-nek köszönhetően.
A gazdagok és híresek világhírű sebésze volt.
Ez a szakma jól jövedelmez, saját szigetet is vásárolt.
De a szegényeket ingyen is megoperálta,
ezért a „plasztikai sebészek pápájának” becézték.
És nemzeti hőssé avatták.
Itt látható az 1999-es riói fesztiválon,
táncosok tengerében saját, különleges tervezésű felvonulókocsiján.
Pitanguy úttörő volt.
Kidolgozott egy hasplasztikai eljárást, amely a heget a bikinivonal alatt tartja,
támogatta a minimális invazivitású arcfelvarró műtétek gyakorlatát,
és kifejlesztette a brazil fenékemelési eljárást.
A közbeszédben „BBL”-ként emlegetett eljárás során a test más részeiről,
általában a combról vagy hasról leszívott zsírt injekciózzák a fenékbe.
A Playboy Brazília a 80-as években címlapsztoriban tárgyalta,
és brazil nemzeti szenvedélynek nevezte a fenék témakörét.
Évtizedekkel korábban,
az 1954-es Miss Universe szépségverseny versenyzője,
a brazil Martha Rocha teltebb idomú volt a többieknél.
Miss Brazília lenyűgöző léptei a verseny döntőjében.
Nem ő nyert.
Miss USA!
Mivel a zsűri túl szélesnek ítélte a csípőjét.
Emlékszem, hogy a fehér nők rettegtek attól, hogy nagy lesz a fenekük.
Történelmi tény, emlékszem rá a hírhedt Sir Mix-A-Lot-számból.
Szeretem a nagy segget, nem tagadom
Az a jelenet az elején tökéletesen kifejezi ezt.
Úristen! Becky, nézd a fenekét!
A mainstream kultúra felé Kim Kardashian feltűnése volt a legnagyobb lépés.
És a nyomában a nővérei egymás után.
A BBL-műtétek száma növekszik messze a leggyorsabban.
Brazília fenékszenvedélye világméreteket öltött.
Ha valakit a Playboyban a cikkek érdekeltek,
egy jóval szomorúbb történetet találhatott.
Egy szociológus szerint a telt szépség mint ideál, a rabszolgaság korából ered.
Sok gyerek született afrikai rabszolganők és fehér rabszolgatartóik kapcsolatából,
és esztétikai fajnemesítés is folyt az afrikai jelleg csökkentésére.
Más szavakkal,
a fekete nők fenekét próbálták
egy amúgy fehérnek tűnő testre applikálni.
A nagy fenék iránti rajongás határozottan kisajátító jellegű,
és napjainkban az a fekete nő,
akinek nem ilyen a testalkata,
fekete nőként kevésbé feketének,
vagy kevésbé vonzónak érzi magát.
Kívánjatok szerencsét!
Látom, ahogy a barátom nézegeti a közösségi oldalakon a képeket,
és hogy milyen lányok képeit lájkolja.
Úgy éreztem, nem az én külsőm, nem az én alkatom az, ami neki tetszik.
Arra gondoltam, „Van rá mód, hogy megcsináltassam.
Miért ne javítsak azon, amit nem szeretek?”
Most ért véget a műtét.
Egy kicsit biztos fáj. A szépségért szenvedni kell.
Nem így van?
Igen, a szépségért szenvedni kell.
És van Instagram-arc is,
ami valójában különböző etnikumok jellegzetességeinek egybegyúrása.
A ferde vágású szem és a vastag, húsos ajak
évszázadokig voltak rasszista gúnyrajzok céltáblái,
és az emberek most fizetnek azért,
hogy a halántékuk bőrét apró felszívódó szálakkal hátrahúzzák,
és az ajkukba több fecskendőnyi töltőanyagot fecskendezzenek.
Ahogy egyre több ember képes tenni azért,
hogy elérje ezt a testalkatot,
amit a technológia, a közösségi média és a szórakoztatóipar szinte diktál,
az elvárások, hogy hogyan kellene kinézni,
merthogy tudjuk, hogy ez lehetséges,
egyre kisebbek.
A rés egyre szűkebb.
Ami normális, folyamatosan egyre szűkebb határok közé szorul.
És ez új. Ilyen azelőtt nem volt.
Például a szőrtelenítés.
Összehasonlítva a közelmúlttal, jóval erősebb társadalmi normává vált.
Volt, aki megszabadult a testszőrzetétől, és volt, aki nem.
Az ikonikus szépség, Sophia Loren sokszor nem tette.
Később azonban elvárás lett a szőrtelenítés.
Normává tettük a szőrtelen testet, és ez világjelenség.
El is felejtjük, hogy ez egy szépítés, hogy nem természetes.
Ez visszacsatolásként működik.
Döntéseinkkel mintegy behódolunk a szépségideálnak,
ezáltal megerősítve azt,
és így egyre elérhetetlenebb messzeségbe kerül a tökély, amire vágyunk.
Gyerekkoromban teljesen odavoltam a Victoria's Secret-modellekért:
„Hű, micsoda nők!”
Csak ámultam, és én is olyan akartam lenni, mint ők.
Erősen gondolkodóba ejt, hogy ha nincs a Victoria's Secret,
és nem látom azokat a műsorokat,
akkor is mellmániás lennék-e?
Akkor is megnagyobbíttattam volna a mellemet?
A mai szépségideált a plasztikai sebészet formálja,
vagyis nélküle nehezebb érvényesülni.
Ami egykor túlzásnak számított, abban ma már nincs semmi különös.
És egy bizonyos ponton túl az elfogadottból elvárás lehet.
Ez mindennel így van.
Ha mindenki festi a haját,
a miénk meg ősz, nem érezzük-e magunkat kívülállónak?
De igen.
És legtöbbünk szerint
a hajfestés jóval kevésbé extrém dolog egy műtétnél.
Főleg egy olyannál, mint a brazil fenékemelés.
Fennáll a veszély, hogy rossz helyre injektálják a zsírt,
ami a véráramba jutva összeállhat,
és elzárhatja az agy vagy a tüdő artériáit,
ezáltal fertőzést, agyvérzést vagy halált okozva.
Furcsa dolog zajlik ezen a téren.
Súlyosan ártalmas és veszélyes dolgokat végeztetünk el magunkon,
és közben úgy látjuk, ezzel jót teszünk magunknak.
Egyfajta kényszer, de valamennyi örömet is tud szerezni.
Kutatásokat végeztek a plasztikai sebészet előnyeinek mérésére,
de az eredmények nem egyértelműek.
De a legjobb tanulmányok alapján készült összesítés szerint
valóban javítják az életminőséget.
Hogy mennyire, az a műtéttől függ.
A plasztikai sebészet bizonyos emberek számára
megkönnyíti a világban való létezést.
Lehetővé tudja tenni a nemi identitás megerősítését.
Homlokcsont-borotválást, szemöldökemelést csináltattam.
Megcsináltattam az orromat és az államat.
A műtéttel nőiesebb lehetek, és azzá válhatok, akivé akarok, de…
sokkal többről van szó.
Minél hitelesebb leszek cisznemű nőként,
annál nagyobb biztonságban leszek, és annál hétköznapibb életet élhetek.
Véget kéne vetnünk annak, hogy a saját értékünket, érdemeinket
és önbizalmunkat ilyen önkényes ideálok mentén határozzuk meg.
Azt szoktam mondani, nem azon dolgozom, hogy az emberek szebbek legyenek,
hanem azon, hogy jobban érezzék magukat.
Bátrabban lépek ki a világba, szívesebben találkozom új emberekkel.
Több új barátom van.
És ez abból ered, hogy jobban érzem magam a bőrömben.
Erősebbnek érzem magam.
Tényleg felszabadítóan hat rám, mert tudom,
hogy minden nappal jobb lesz,
és ezerszer magabiztosabb leszek, mint voltam.
Magabiztosabbá tett az életem minden területén.
Az egyén számára lehet nyomasztó, de felszabadító erő is.
Ha arra gondolunk, mi lenne jó az embereknek általában,
akkor a válasz: egy olyan világ,
ahol az önmegvalósításhoz nem kell felvágatni a testüket.
Ami a lányomat illeti,
nem is tudtam, mit mondjak neki, hová jövök ma,
mert nem tudtam, hogy magyarázzam el anélkül,
hogy azt mondanám: „A mellem kamu. Egy mellnagyobbító műtét eredménye.”
Hogy magyarázzam meg neki?
És nem akarom
elültetni benne a gondolatot, hogy: „Csakis nagy mellekkel lehetsz szép”,
mert átragad rá, és azt fogja gondolni:
„Ha nagy leszek, és a mellem nem lesz olyan nagy, mint a mamié,
akkor majd meg kell csináltatnom.”
Arra gondolok, ha idős nők mellét lógó melleket, anyamelleket látnánk
a buszmegállók plakátjain, akkor egy idő után nem hinnénk,
hogy egy mell csak akkor normális, ha tökéletesen kemény és gömbölyű.
Nem kéne ennyit beszélni arról, hogy a plasztikai sebészet jó vagy rossz.
Inkább arról kéne beszélni,
mit éreznek azok, akiket a társadalom a testi megjelenésük miatt kiközösít,
és miért különösen fontos számukra kívánatosnak lenni.
A feliratot fordította: Pers Dóra