‫בהחלט יש מראה שהוא מאוד אופנתי,‬
‫שרואים בכל פעם‬ ‫שפותחים סנאפצ׳ט או אינסטגרם:‬
‫״גוף קוקה קולה״.‬
‫בצורת גיטרה.‬
‫לדעתי, הרבה אנשים חושבים‬ ‫שגוף אינסטגרם זה שעון חול,‬
‫ואני חושבת שלמעשה, זאת צורה של כף.‬
‫ולגוף הזה נלווים לרוב‬ ‫פנים מסוג מסוים מאוד.‬
‫שפתיים עבות, עיניים שועליות…‬
‫אף קטן ודק.‬
‫בסגנון של קיילי ג׳נר ודומותיה.‬
‫אני בהחלט חושבת‬ ‫שהמראה של אינסטגרם הוא לא אמיתי.‬
‫תלוי מה כוונתכם ב״אמיתי״.‬
‫כן, ייתכן שחלק מהפרצופים האלה‬ ‫עברו שינויים, בעזרת פילטרים,‬
‫או יישומונים כגון Facetune,‬
‫שמאפשרים לעשות שינויים זעירים בתמונות,‬
‫להקטין, להגדיל, להחליק,‬ ‫ופשוט לשנות את מבנה הפנים.‬
‫יש כל מיני שינויים קטנים‬ ‫שהתחלנו לראות בעצמנו,‬
‫ויותר ויותר אנשים, שיש להם גישה לזה,‬
‫מתחילים לאמץ לעצמם את הפנים האלה במציאות.‬
‫כמות הניתוחים הפלסטיים‬ ‫כמעט הכפילה את עצמה בעשור האחרון.‬
‫הם נהיו בטוחים יותר,‬ ‫זולים יותר, ומתוחכמים יותר,‬
‫והמתנתחים נהיו צעירים ומגוונים יותר.‬
‫יש תחושה שאנחנו מתקדמים לקראת עתיד‬
‫שבו המראה שלנו ניתן לשינוי באופן מהותי.‬
‫ואם כן, האם זה דבר רע?‬
‫והאם הניתוחים הפלסטיים משנים את האופן‬ ‫שבו אנחנו רואים את עצמנו?‬
‫תהיה אדם שונה לחלוטין כשההחלמה תושלם.‬
‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫מעיין נעורים בדמות זריקה לא מאוד מכאיבה.‬
‫אבל אין תעודת אחריות שכל זה ייגמר בחיוכים.‬
‫אני חושבת שמן הראוי לצפות לקצת כאב.‬
‫העניין הוא להיראות כמה שיותר טוב‬ ‫במשך כמה שיותר זמן.‬
‫מה זה משנה, מה אני מרגישה?‬ ‫ההבעה שלי לא משתנה אף פעם!‬
‫- ניתוח פלסטי -‬
‫הדברים שאנחנו עושים כדי לשפר את הופעתנו‬ ‫קיימים על ספקטרום.‬
‫בקצה אחד: דברים כמו להתקלח,‬
‫להתאפר, לצבוע את השיער.‬
‫אלה דברים שנחשבים מזמן כטובים:‬
‫הבלטת היופי הטבעי.‬
‫ברגע שמתחילים לבחון את שפת היופי,‬
‫דיבורים על יופי הם דיבורים על מוסר.‬ ‫הם ספוגים במוסרניות.‬
‫״את ראויה לזה״. ״זה מגיע לך״.‬
‫״אל תזניחי את עצמך. חבל שהזנחת את עצמך.״‬
‫בכל פעם שיש שם בושה, אשמה, שבחים, גמול,‬
‫מדובר בטענה מוסרית.‬
‫ואז, בקצה השני של הספקטרום,‬
‫הדברים מסוכנים יותר,‬ ‫מכאיבים יותר, תמידיים יותר.‬
‫ואנשים מביעים עמדות שיפוטיות גם לגבי זה.‬
‫קחו לדוגמה את ״הברבור״,‬ ‫תוכנית ריאליטי מ־2004‬
‫ששיגעה את ארה״ב.‬
‫התוכנית ידעה שהיא מותחת גבולות‬ ‫כשכינתה את עצמה…‬
‫התחרות הכי יוצאת־דופן בכל הזמנים.‬
‫צוות של מנתחים,‬
‫וגם רופא שיניים קוסמטי,‬ ‫מטפלת, מאמן כושר ומאמנת אישית,‬
‫הפכו ״ברווזוניות מכוערות״‬ ‫בעיני עצמן לברבורים,‬
‫ואז שלחו אותן להתחרות זו בזו בתחרות יופי.‬
‫הצופים עפו על זה.‬
‫מיליונים צפו בה מדי שבוע.‬
‫אבל המבקרים, כמעט פה־אחד, התחלחלו.‬
‫הם אמרו שהתוכנית מתועבת,‬ ‫מגוחכת, פוגענית ודוחה.‬
‫היא אפילו סוקרה ב־CNN.‬
‫אתם לא מכערים אותן,‬ ‫או אפילו הופכים אותן לבינוניות.‬
‫אתם מלבישים אותן, ושמים אותן ב…‬
‫אתם נותנים להן שדיים.‬
‫לרוע המזל, היו אנשים‬ ‫שהייתה להם תגובה שלילית לתוכנית.‬
‫סינדי הייתה מתחרה בעונה הראשונה.‬
‫אתחיל מההתחלה.‬
‫עשיתי הרמת גבות,‬
‫עשיתי שתלים בלחיים,‬
‫עשיתי הסרת שומן מתחת לעיניים,‬
‫עשיתי הסרת שומן מהלחיים,‬
‫הקטנת סנטר,‬
‫ומיני־מתיחת פנים,‬
‫הגדלת חזה,‬
‫ועשיתי מתיחת בטן,‬
‫ושאיבת שומן קלה בירכיים הפנימיות.‬
‫התחלתי להקדיש יותר מחשבה לניתוחים פלסטיים‬
‫אחרי הלידה השנייה שלי.‬
‫הגוף שלי עבר שינוי פיזי רציני.‬
‫אחרי שהפסקתי להניק את הבן שלי,‬ ‫השדיים שלי איבדו את הצורה שלהם.‬
‫לא משנה כמה התעמלתי,‬ ‫וכמה כפיפות בטן עשיתי,‬
‫לא הצלחתי לרדת במשקל אחרי הלידה.‬
‫אבל הם היו משפחה צעירה,‬ ‫ולא היה להם כסף לניתוחים פלסטיים.‬
‫אז כששמעתי בפרסומת ברדיו‬ ‫שמחפשים משתתפות ל״הברבור״,‬
‫באותו שלב ידעתי שאני חייבת לפחות לנסות.‬
‫ואין לה חרטות.‬
‫אני מרוצה מאוד מהתוצאות.‬
‫זה חרפן אותי. היו לי מותניים צרות מאוד.‬
‫אף פעם לא היו לי מותניים לפני כן.‬
‫אני מתה על האף שלי.‬
‫הייתי ממש מאושרת באותו יום.‬
‫זה די מגניב.‬
‫אחרי שהעונה הזו שודרה,‬
‫חצי מיליון נשים הציעו את עצמן לעונה הבאה.‬
‫קבוצה הגדולה מאוכלוסייתה של איסלנד‬
‫רצתה להופיע בטלוויזיה‬ ‫כדי לקבל ניתוחים פלסטיים.‬
‫בשנות האלפיים המוקדמות,‬ ‫שקלנו מחדש מה קיצוני בעינינו.‬
‫אבל הספקטרום הזה כולו‬ ‫השתנה באופן הדרגתי במשך מאה שנה כמעט.‬
‫מלחמת העולם הראשונה לא הייתה דומה‬ ‫לשום דבר שנראה בתולדות האנושות.‬
‫כלי נשק מודרניים,‬ ‫טנקים, מקלעים וגזים רעילים,‬
‫הרגו מיליונים,‬
‫החריבו ערים,‬
‫והותירו אחריהם דור של חיילים פצועים.‬
‫פניהם של רבים מהם צולקו‬ ‫מרסיסים ומפצעי ירי.‬
‫המנתחים לא נתקלו מימיהם בפציעות שכאלה.‬
‫כדי לרפא אותן,‬ ‫הם הזדקקו לפתרונות יצירתיים.‬
‫הם יצרו אפים מפיסות סחוס שנלקחו מצלעות,‬
‫שיקמו לסתות מרוסקות‬ ‫בעזרת חלקי עצמות מהרגל,‬
‫ומילאו לחיים קרועות‬ ‫בשומן וברקמות מן המטופלים עצמם.‬
‫מנתחים בילו שנים בטיפולים באותם מטופלים,‬
‫בשאיפה להחזיר להם את מראם הקודם.‬
‫וכשלא הצליחו לעשות זאת באמצעות בשר בלבד,‬ ‫הם שכרו אומנים שיצרו להם מסכות.‬
‫פועלם לא היה פונקציונלי בלבד,‬
‫אלא גם אסתטי.‬
‫אחד מאותם מנתחים מימי מלחמת העולם הראשונה‬ ‫נחשב כיום לעתים כאבי הניתוחים האסתטיים.‬
‫כפי שכתב יוסף,‬
‫״אדם אשר כל מבוקשו הוא מראה נורמלי,‬
‫מראה שלא ימשוך תשומת לב,‬
‫אין להוקיע אותו כגנדרן.״‬
‫הוא לא רק טיפל בפצועים;‬
‫יוסף היה יהודי,‬ ‫וכאלה היו גם רבים ממטופליו,‬
‫שביקשו שימחק את הסממנים האתניים שלהם,‬
‫ויאפשר להם להיטמע בחברה‬ ‫שהייתה עוינת כלפיהם.‬
‫הוא תרם לשילובם‬ ‫של הניתוחים הפלסטיים בספקטרום,‬
‫כמשהו שאפשר לעשות מטעמים אסתטיים בלבד.‬
‫באמצע שנות ה־20, חצי מאוכלוסיית ארה״ב‬ ‫הלכה לקולנוע מדי שבוע,‬
‫וכוכבניות רבות שיפצו את פניהן‬ ‫לקראת הופעה על המסך,‬
‫מפני שפניהן היו כלי העבודה שלהן.‬
‫הקומיקאית פאני ברייס‬ ‫קיבלה אף חדש ונודע לשמצה,‬
‫ואליל הנשים, רודולף ולנטינו,‬ ‫עיצב מחדש את אוזניו.‬
‫ב־1924,‬
‫עיתון אחד ערך את מה שיכולה להיחשב‬ ‫כתחרות הניתוחים הפלסטיים הראשונה:‬
‫חיפוש אחר הבחורה המכוערת ביותר בניו יורק,‬
‫כדי שיוכלו להפוך את מזלה הרע להון עתק.‬
‫אישה בשם ז׳קלין נייגל זכתה בתחרות,‬ ‫וזה הצליח.‬
‫היא השיגה חוזה צילומים, ועברה לקליפורניה.‬
‫ובעשורים שלאחר מכן,‬
‫הניתוחים הפלסטיים רק נהיו זולים יותר,‬ ‫בטוחים יותר, ונגישים יותר.‬
‫יש פתרונות רבים יותר, ומסוגים רבים יותר.‬
‫יש מחירים שונים.‬
‫זה נהיה שירות ככל השירותים. יש מגוון.‬
‫מה ההבדל בין שגרתי לבין קיצוני?‬
‫האם זה תלוי בפרק הזמן הדרוש לשם כך?‬
‫האם השאלה היא אם אפשר לעשות את זה בבית,‬ ‫או אם צריך מומחה שיעשה את זה במקומך?‬
‫האם זו שאלה של מידת הסיכון והכאב?‬
‫לרוב, השאלה היא רק מה היינו עושים בעצמנו,‬ ‫או היינו רוצים לעשות.‬
‫האם חזיית פוש־אפ זה קיצוני?‬
‫מה לגבי גשר בשיניים, או הסרת שיער בלייזר?‬
‫הסרת שומה? הקפאת שומן?‬ ‫מילוי קמטים? בוטוקס?‬
‫עד לא מזמן, בוטוקס נחשב לדבר מטורף‬ ‫שרק סלבריטאים משוגעים עושים.‬
‫מזריקים לעצמם רעל לפרצוף.‬
‫זה השתנה לחלוטין.‬
‫אני חושבת שלפני זמני,‬
‫בתור מנתחת פלסטית, הייתה סטיגמה סביב זה.‬
‫אבל בגדול, כיום, אני רואה פחות רגשות אשם‬ ‫ופחות רצון בסודיות.‬
‫לפני הלידות, הייתה לי גזרה.‬
‫עד גיל 30 הייתה לי גזרה נאה.‬
‫כש…‬
‫הראיתי למנתח תמונה לדוגמה,‬
‫אבל זו הייתה תמונה שלי בצעירותי.‬
‫התחלתי להבחין בשינויים.‬
‫העיניים שלי התחילו להיראות‬ ‫כבדות ועייפות יותר,‬
‫ולא הרגשתי ככה. לא הרגשתי עייפה.‬
‫הרגשתי נהדר,‬ ‫אבל נראיתי עייפה, וזה הפריע לי.‬
‫הייתה לי גינקומסטיה בילדותי.‬
‫ובגיל מאוחר יותר,‬
‫עברתי כריתת שד כפולה,‬
‫שהיא הסרה של רקמות שד ורקמות שומן.‬
‫אני מאמין שאם תיראה טוב,‬
‫הכול ילך לך חלק בחיים.‬
‫הייתי שמה לב לנשים שעברו לידי,‬
‫ותמיד חושבת, ״היא כל כך יפה״.‬
‫אלה תמיד היו נשים עם חזה גדול.‬
‫לכל אחד יש ספקטרום שונה.‬
‫הוא תלוי במי שאתה, ובתרבות שממנה באת.‬
‫יש בעולם מקומות שבהם ניתוחים קוסמטיים‬ ‫הם דבר שגרתי. טקס מעבר.‬
‫למשל קוריאה הדרומית, שבה אחת מכל שלוש נשים‬ ‫מתחת לגיל 30 עשתה ניתוח פלסטי.‬
‫יש גם שם מיוחד לניתוחים שנעשים‬ ‫במיוחד כדי לשפר את המצב התעסוקתי.‬
‫או בברזיל.‬
‫יש נרטיב על הזכות ליופי,‬
‫ויש דיבור שלם על העובדה ש…‬
‫הזכות הזאת מגיעה לבעלת הבית‬ ‫לא פחות מאשר למשרתת.‬
‫וזה, בין היתר, הודות לאיש הזה:‬ ‫איבו פיטנגי,‬
‫מנתחם של העשירים והמפורסמים.‬
‫זה עסק רווחי. הוא רכש לעצמו אי פרטי.‬
‫אבל הוא גם ניתח עניים בחינם,‬
‫ולכן זכה בכינוי‬ ‫״אפיפיור הניתוחים הפלסטיים״,‬
‫ובמעמד של גיבור לאומי.‬
‫הנה הוא בקרנבל בשנת 1999,‬
‫מוקף בים של רקדניות‬
‫על גבי במה ניידת משלו.‬
‫פיטנגי היה חלוץ.‬
‫הוא פיתח טכניקות למתיחת בטן‬ ‫שהסתירו את הצלקות מתחת ל״קו הביקיני״,‬
‫קידם מיני־מתיחות פנים בפולשניות מופחתת,‬
‫ופיתח את הרמת הישבן הברזילאית.‬
‫זהו הליך שבו שומן נשאב ממקומות אחרים בגוף,‬
‫בדרך כלל מהירך או מהבטן,‬
‫ומוזרק לישבן.‬
‫בשנות ה־80, המהדורה הברזילאית של ״פלייבוי״‬ ‫פרסמה כתבת שער‬
‫שכינה את הישבנים ״תשוקה לאומית״.‬
‫ועשורים לפני כן,‬
‫נציגת ברזיל בתחרות ״מיס יוניברס״‬ ‫בשנת 1954, מרתה רוקה,‬
‫הייתה מקומרת יותר מהמתחרה הממוצעת על הבמה.‬
‫מיס ברזיל צועדת בגאון‬ ‫אל רשימת המועמדות הסופיות.‬
‫היא הפסידה…‬
‫וזוהי מיס ארה״ב.‬
‫…מפני שלדעת השופטים, האגן שלה היה רחב מדי.‬
‫אני זוכרת שנשים לבנות‬ ‫פחדו שיהיה להן ישבן שמן.‬
‫אני זוכרת את הרגע הזה בהיסטוריה.‬
‫השיר הידוע לשמצה של סר מיקס־א־לוט.‬
‫״אני אוהב ישבנים גדולים וזה לא שקר…״‬
‫המערכון בהתחלה הוא הייצוג המושלם של זה.‬
‫אלוהים.‬
‫בקי, תראי ת׳תחת שלה.‬
‫ומי שהכניסה את זה למיינסטרים‬ ‫הייתה קים קרדשיאן,‬
‫והאחיות שלה, שהלכו אחת־אחת בעקבותיה.‬
‫והפופולריות של הרמת הישבן הברזילאית נסקה.‬
‫תשוקתה של ברזיל לישבן גדול‬ ‫הפכה לעניין גלובלי.‬
‫אבל אם קראתם גם את המאמרים ב״פלייבוי״,‬
‫גיליתם סיפור אפל הרבה יותר.‬
‫סוציולוגית טענה שמקורו של אידאל היופי‬ ‫המקומר היה בנשים אפריקאיות משועבדות,‬
‫שילדו את ילדיהם של בעלי העבדים הלבנים,‬
‫מה שהוביל ל״ניסויים אסתטיים בהשבחת הגזע״‬
‫בניסיון למנוע ״גרוטסקות אפריקנואידיות״.‬
‫במילים אחרות:‬
‫ישבן של אישה שחורה,‬
‫על גוף שנראה לבן.‬
‫האובססיה לישבנים גדולים היא בהחלט מנכסת,‬
‫והיא יוצרת מצב שבו כיום, נשים שחורות,‬
‫שמבנה הגוף שלהן אינו כזה, נחשבות כ…‬
‫פחות שחורות,‬ ‫או פחות מושכות בתור נשים שחורות.‬
‫תאחלו לי מזל.‬
‫הייתי רואה את החבר שלי‬ ‫גולל במדיה החברתית לפעמים,‬
‫ואת סוג הבנות‬ ‫שהוא היה נותן לייק לתמונות שלהן.‬
‫זה לא שיקף את המראה שלי‬ ‫או את מבנה הגוף שלי,‬
‫ופשוט חשבתי,‬
‫״הנה דרך שבה אוכל לעשות את זה.‬ ‫למה לא לתקן משהו שלא מוצא חן בעיניי?״‬
‫הרגע יצאתי מהניתוח שלי.‬
‫קצת כאב, בטח. בלי כאב…‬
‫מה זה יופי? את יודעת?‬
‫מה זה יופי ללא כאב?‬
‫וישנו גם ״פרצוף אינסטגרם״,‬
‫שהוא למעשה ערבוב של תווי פנים‬ ‫שלקוחים מרקעים אתניים שונים:‬
‫עיני השועל המלוכסנות והשפתיים התפוחות‬
‫הושמו ללעג בקריקטורות גזעניות‬ ‫במשך מאות שנים,‬
‫אך היום, הן מוצר מבוקש.‬
‫הרקות נמתחות לאחור‬ ‫באמצעות חוטים דקים שמתמוססים,‬
‫והשפתיים מעובות באמצעות הזרקות מילוי.‬
‫ככל שעולה מספר האנשים שיכולים להשיג‬
‫את מבנה הגוף הזה,‬
‫שמושפע מאוד מהטכנולוגיה,‬ ‫ומהרשתות החברתיות, ומעולם הבידור,‬
‫המראה שמצופה ממך,‬
‫מפני שידוע לנו היום איך את יכולה להיראות,‬ ‫בהתבסס על האפשרויות,‬
‫קָטֵן והולך.‬
‫החלון הזה נהיה צר יותר ויותר.‬
‫המראה שנחשב ״נורמלי״ הולך ומצטמצם,‬
‫וזה חדש. זה מעולם לא קרה קודם.‬
‫אז למשל, שיער על הגוף.‬
‫אם חוזרים קצת אחורה, במערב,‬
‫רואים שהוא נחשב כנורמלי בחברה.‬
‫היו אנשים שהסירו שיער מהגוף,‬ ‫והיו כאלה שלא.‬
‫אייקון היופי, סופיה לורן,‬ ‫בחרה לעתים שלא לעשות זאת.‬
‫אבל אז, עור חלק נהפך לסטנדרט.‬
‫נרמלנו את הגוף החלק,‬
‫ועשינו את זה באופן גלובלי.‬
‫אנחנו שוכחים שזה ייפוי ושזה מלאכותי.‬
‫זו לולאה שמזינה את עצמה.‬
‫אנו בוחרים לקבל את אידאל היופי,‬
‫ובכך אנו מחזקים אותו,‬
‫ומרחיקים עוד יותר את אידאל השלמות.‬
‫בצעירותי, הייתה לי אובססיה‬ ‫ל״מלאכיות״ של ״ויקטוריה סיקרט״.‬
‫״וואו, תראו את הנשים האלה.״‬
‫זה היה כזה ״וה־וה־ווּם״, ו…‬
‫פשוט רציתי להיראות ככה.‬
‫אז אני באמת מתקשה ותוהה:‬
‫אם לא היה שום ״ויקטוריה סיקרט״,‬ ‫אם לא הייתי רואה את תצוגות האופנה ההן,‬
‫האם הייתי מפתחת אובססיה לציצים?‬
‫האם הייתי רוצה הגדלת חזה?‬
‫אידאל היופי הנוכחי שלנו‬ ‫עוצב בידי הניתוחים הפלסטיים,‬
‫ולכן קשה יותר להגיע אליו בלעדיהם.‬
‫דברים שהיו פעם קיצוניים נהפכו לשגרתיים,‬
‫ובשלב מסוים, הדברים השגרתיים‬ ‫מתחילים להיחשב כחובה.‬
‫אבל זה כמו כל דבר אחר.‬
‫אם כולם צובעים את השיער,‬
‫והשיער שלך מלבין אחרי גיל מסוים,‬ ‫האם אתה יוצא דופן?‬
‫כן.‬
‫וכמעט כולם מסכימים שצביעת שיער‬ ‫היא קיצונית פחות מניתוחים.‬
‫בייחוד הליך כמו הרמת ישבן ברזילאית.‬
‫קיימת סכנה ששומן יוזרק למקום הלא־נכון,‬
‫יחדור למחזור הדם ושם יתגבש,‬
‫ויגרום לחסימת עורקים במוח או בריאוֹת,‬
‫מה שיגרום לזיהום, לשבץ, או למוות.‬
‫קורה פה משהו מוזר,‬
‫כשאנחנו לוקחים הליכים‬ ‫שהם מזיקים ומסוכנים מאוד,‬
‫ובכל זאת רואים אותם כמשהו שמועיל לנו.‬
‫זה מגביל, אבל גם משמח במידת מה.‬
‫חוקרים ניסו למדוד‬ ‫את תועלתם של הניתוחים הפלסטיים,‬
‫והתוצאות לא היו חד־משמעיות,‬
‫אך באחד הסיכומים של המחקרים המובילים‬ ‫התגלה שבראייה כוללת,‬
‫נראה שהם משפרים את איכות החיים.‬
‫אבל עד כמה? תלוי בניתוח.‬
‫ניתוחים פלסטיים מאפשרים לאנשים מסוימים,‬
‫אולי, לחיות חיים קלים יותר בעולמנו.‬
‫יש אנשים שמשתמשים בניתוחים פלסטיים‬ ‫כדרך לבסס את הזהות המגדרית שלהם.‬
‫עשיתי שיוף לעצם המצח, עשיתי הרמת מצח,‬
‫עשיתי ניתוח אף וגם ניתוח סנטר.‬
‫הניתוח עוזר לך להיות נשית,‬ ‫ולהיות האישה שאת רוצה להיות, אבל…‬
‫זה הרבה יותר מזה.‬
‫ככל שאני משכנעת יותר בתור אישה סיסג׳נדרית,‬
‫קל לי יותר ללכת ברחוב בבטחה,‬ ‫או פשוט לחיות חיים נורמליים.‬
‫אנחנו צריכים להפסיק לחשוב‬ ‫על דימוי עצמי, וערך עצמי,‬
‫וביטחון עצמי, בתור מין אידאלים שרירותיים.‬
‫אני תמיד אומרת שהעבודה שלי‬ ‫היא לא לתת לאנשים מראה טוב יותר.‬
‫העבודה שלי היא‬ ‫לגרום לאנשים להרגיש טוב יותר.‬
‫אני פתוחה יותר לנתינה.‬ ‫אני פתוחה יותר למפגשים עם אנשים חדשים.‬
‫יש לי יותר חברים, נראה לי,‬
‫וזה בזכות העובדה שפשוט‬ ‫הרגשתי טוב יותר עם עצמי.‬
‫פשוט הרגשתי חזקה יותר.‬
‫זה באמת משחרר, כי אני יודעת ש…‬
‫מיום ליום, זה רק ישתפר,‬
‫ופשוט אהיה בטוחה בעצמי פי אלף יותר מפעם.‬
‫זה פשוט הגביר לי את הביטחון העצמי‬ ‫בכל תחומי החיים.‬
‫אינדיבידואלית, אני חושבת‬ ‫שהם יכולים להיות מדכאים או מעצימים.‬
‫קולקטיבית, בתור משהו שאנחנו‬ ‫מעודדים אנשים לעשות באופן כללי,‬
‫אידאלית, אנחנו צריכים לחיות בעולם‬
‫שבו אנחנו לא זקוקים לניתוחים‬ ‫בשביל להיות במיטבנו.‬
‫לגבי הבת שלי,‬
‫התקשיתי אפילו לספר לה מה אני עושה היום,‬
‫כי לא ידעתי אפילו איך להסביר לה את זה‬
‫בלי להגיד ״כן, הציצים שלי לא אמיתיים.‬ ‫עשיתי הגדלת חזה״.‬
‫איך אסביר לה את זה בכלל?‬
‫ואני לא רוצה לשתול אצלה את המחשבה הזאת ש…‬
‫״את צריכה ציצים גדולים כדי להיות יפה״,‬
‫כי אז, היא תהיה קיימת אצלה בראש.‬
‫״כשאהיה גדולה, אם הציצים שלי‬ ‫לא יהיו גדולים כמו של אימא,‬
‫אצטרך לשנות את זה.״‬
‫אם נוכל לראות ציצים זקנים,‬ ‫ציצים נפולים, ציצים של מניקות,‬
‫ופשוט נראה אותם בכל תחנת אוטובוס,‬
‫עד מהרה, נפסיק לחשוב שציצים נורמליים‬
‫הם כאלה דברים זקופים ועגולים.‬
‫צריך לדבר פחות‬
‫על היתרונות והחסרונות‬ ‫של הניתוחים הפלסטיים עצמם,‬
‫ולדבר יותר על מה שזה אומר,‬ ‫להיות אדם שחי בגוף שהוא ״לא בתקן״,‬
‫ולמה בכלל הנחשקוּת‬ ‫חשובה כל כך לחוויה הזאת מלכתחילה.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬