Det finns något i vårt DNA, jag kan inte förklara det,
som får oss att vilja märka våra kroppar
på ett sätt som är annorlunda än människorna runt oss.
Alla apor vill se annorlunda ut än apan bredvid.
Idag finns tatueringar överallt.
Ovanför knäet.
-Det mesta av armen. -På vristen.
På idrottare, filmstjärnor, till och med förtroendevalda politiker.
2015 hade en av tre amerikaner minst en tatuering.
Tre år tidigare var det en av fem.
Det hålls tatueringsmässor i hela världen,
till exempel i Brasilien, Indien och Egypten.
Går man 50 år bakåt i tiden, så var tatueringar mycket ovanliga.
På många platser i världen är det fortfarande så.
I Kina får tatueringar inte visas på tv.
INGA TATUERINGAR PÅ TV
I Japan är tatueringar ofta förbjudna på spa och vid allmänna pooler.
Och i Förenade Arabemiraten
måste tatueringar tas bort om man vill gå med i armén.
Men människor har märkt sig sedan civilisationens gryning.
Jag tror inte att det finns en händelse...
...eller en plats där tatuering kom till och sedan spred sig.
Jag tror det uppfanns på många platser.
Vi har en naturlig drift att markera viktiga, livsförändrande händelser.
Forntida kulturer som aldrig skulle ha mötts
utvecklade egna tatueringstraditioner.
Det finns 61 tatueringar på ismannen Ötzi,
en 5 000 år gammal, fryst mumie som hittades i Alperna.
CA 3300 F.KR.
Om vi alltid har gjort det, varför är det så många som tatuerar sig nu?
Jag föddes med det här ansiktet och kan inte göra något åt det.
Fast det är inte helt sant.
Tatueringar är inte det eviga ärr som våra föräldrar varnade oss för.
Tatueringar på Apo Anis kropp visar hans höga status.
Förr var det fångar, mc-åkare och sjömän.
Sedan primitiva tider har tatueringar varit ett tecken på hårdhet.
Den är fin. Den är fin. Och jag tänkte: "Jag vill ha en."
De är en del av mig. Det är min insida, på utsidan.
TATUERING
Jag har mina morföräldrars porträtt på armen.
Det här är en ikonisk byggnad i södra Minneapolis.
Den här cykeln är för min gammelfarfar.
De flesta man ser nu...
...kommer från ett fåtal traditioner.
TRIBALER
Jag gjorde den ett par månader efter min 24-årsdag.
Det är spjutspetsar här, och så hajtänder.
Här borta är det ett sköldpaddsskal.
Skalen användes som sköldar.
Det är en krigartatuering.
För hundratals år sedan tatuerade hawaiianer mönster
för att visa bragder i strid.
Tatueringar var vanliga
bland urfolk över hela världen i tusentals år.
Traditioner fördes vidare i generationer
och markerade mognad, tillhörighet och andlig styrka.
De första verktygen var ganska enkla,
som taggar eller benbitar,
så de uråldriga tatueringarna var enkla geometriska mönster.
Symboler inspirerades av omgivningen.
Växter och djur, vågor och berg, solen och stjärnorna.
Kommer man från en viss ö, så finns vissa växter där.
Ett sånt mönster kunde vara ett landmärke.
Det är som en adress,
så folk kunde känna igen det: "Det där är...
...från den här delen av skogen eller ön,"
och då visste de hur de skulle bemöta personen
på ett respektfullt sätt.
Dessa traditioner fördes vidare av kulturella hjältar, fädernehjältar.
Där har de sitt ursprung.
Och varje gång en tatueringsritual utförs,
åkallar man alla dessa väsen från det förflutna.
Så det är ett otroligt starkt ögonblick när bläcket träffar huden.
Det finns en rytm, nästan som en trumma.
Och det väcker förfäderna på något vis.
En annan person är med för att sträcka ut huden.
De gjorde sin egen sot, sitt eget bläck.
Så skogen är en ingrediens i det.
Tatuering var en smärtsam ritual
som, när den var klar, visade din plats i samhället.
Det gällde särskilt inom stillahavskulturer som Samoa.
I samoansk tatuering representerades djur
som gogo, eller fiskmås och tusenfoting,
vilka visade samhällets enade styrka,
i form av mönster som tatuerades på ländryggen och benen.
Stillahavsöarnas tatueringstradition utvecklades ostörd under generationer
ända till europeiska upptäckare kom.
Man hade knappt sett tatueringar i Europa på över tusen år.
Kristendomen, judendomen och islam
såg i allmänhet tatueringar som en skändning av kroppen.
Så när den brittiska upptäckaren James Cook
kom till stillahavsön Tahiti år 1769,
dokumenterade han och hans män urfolkets tatueringar.
Som Cook skrev:
"Båda könen målar sina kroppar, tattow, som det heter på deras språk."
Det tahitiska ordet tattow är nu det ord som används i hela världen.
Men så snart europeerna upptäckte stillahavstatueringarna,
började de sudda ut dem.
Vågor av kolonisatörer och missionärer som följde efter Cook
tog kontroll över öarna och förbjöd traditionell tatuering.
När man kunde ta bort tatuerandet,
blev det mycket enklare att göra folket underordnade västerländska ideal
och bryta urfolkens mönster av lokal makt och tro.
Kolonialismen och kyrkan
suddar ut deras historia, deras förfäder
så att de i princip försvinner,
vilket leder till identitetskris
och förenklar assimileringen.
Tatueringstraditionerna utrotades inte helt,
och många ursprungliga mönster dokumenterades av utomstående
som antropologer och resande till öarna.
FILIPPINERNA, 1896
Tatuerare använder nu dessa hundraåriga verk
som referens för de tribaltatueringar man ser idag.
TRADITIONELL JAPANSK
Min favorit är den här.
Det är bara en stol.
När jag började tatuera mig,
handlade det om att vara tuff
och det var liksom en image av: "Jag är hård, jag klarar det,"
att bemästra något, bemästra smärta.
Nu är det ingen stor grej.
Stolen är helt klart en modern version av tatuering,
men titta på andra armen.
Under lång tid var vågor och vindpustar
något man bara såg på japanska brottslingar.
Tatuering användes faktiskt som straff
i Japan i århundraden, oftast på armar eller i ansiktet.
Men strafftatuering dog ut i slutet av 1600-talet,
troligen för att dekorativ tatuering ökade
där brottslingar kunde dölja sina märken.
Men tatuerandet tog riktig fart i Japan 1827
när blocktryckaren Utagawa Kuniyoshi
gjorde ett antal tryck baserade på den populära boken Suikoden,
som innehöll legendariska banditer, vissa täckta av tatueringar.
Hans tryck var en sensation.
Nästan omedelbart, började folk kring Edo, nutidens Tokyo,
att göra tatueringar av dessa hjältar.
Tatueringar är en maktsymbol.
Man karvar in en hjälte på ryggen för att ta del av hans karaktärsdrag.
Tatueringarna inspirerade av Kuniyoshi var enorma...
...och täckte ofta hela ryggen med en enda bild.
Innan hans verk, var tatueringar ett lappverk.
Han gjorde hela kroppen till duk, med ett enda motiv.
Stilen är nu känd som traditionell japansk eller Irezumi.
Ett Irezumi-verk kan ta åratal att färdigställa.
Det är känt för klara färger och stora bilder av myter och monster
med överdrivna drag,
omgivna av naturliga element som moln och vågor.
DIGNITÄRER, JAPAN 1877
Japans regering förbjöd tatueringar under 1800-talet,
så Irezumi spreds till dem...
...som ville identifiera sig som farliga.
Makt och rädsla är samma sak.
Man är inte rädd för de svaga.
Veklingar är inte menade att interagera med legender och myter.
Nu är det lagligt att tatuera sig i Japan, men det kopplas fortfarande
till den kriminalitet som utvecklades vid dess sida i generationer.
Konstformen har också blivit en symbol för den japanska maffian, Yakuza.
I resten av världen,
har traditionell japansk stil blivit populär och inflytelserik.
Den jobbar med dina konturer och former,
vilket alltid är intressant och det var lite exotiskt.
Det är väl det man ofta gör särskilt med tatueringar?
Man tar något främmande och exotiskt
och gör det till sitt.
Det är därför vi fortfarande ser vind, vågor och koifiskar
som startade som blocktryck för över hundra år sedan.
AMERIKANSK
Vi gifte oss nyligen.
Vi gjorde matchande tatueringar: hjärtan,
på min står "hennes namn" och på hennes "hans namn."
Hjärtan och banderoller är klassiskt amerikanska,
men från början var det bara sjömän som hade dem.
Gud hjälpe en sjöman
Det är allt fint att vara sjöman En natt som denna
Jag sa en natt som denna
Sjömän har gjort tatueringar sedan de gick till sjöss,
för många århundraden sedan.
Sjömanstatueringar innehåller ofta initialer,
havsteman och patriotiska symboler.
Valmöjligheterna visades på ark, så kallad "flash" och valdes från väggen.
Som tribaltatueringar, visade dessa din sjömansidentitet,
likväl som dina bedrifter på sjön,
till exempel svalan.
Sjömän fick en svala för varje 5 000 sjömil de seglat,
vilket, på den tiden, var extremt svårt och farligt.
Så en sjöman med en eller två svalor var imponerande.
Och du har kanske sett denna: ett riggat skepp.
Ursprungligen förtjänades de
genom att runda Kap Horn vid Chiles sydkust.
Sjömän har också en tradition av att samla resemärken
för att visa exotiska platser de besökt.
Det här är Palestina. Jag var där från -37 till -39.
Jag gjorde några vändor i Egypten. Gjorde den här där.
Det här är när jag var på Irland -36.
Stilen spred sig
när maskintatuering introducerades 1891
och man kunde tatuera sig mycket fortare.
Det startade en våg av innovation i tatueringsindustrin,
särskilt folk som gjorde helkroppstatueringar,
med ambitionen att bli en sevärdhet på cirkus.
Ett smakprov på de egenheter du får se för bara en krona!
Elektriska tatuerare gjorde sjömän och cirkusartister till målardukar,
och täckte deras kroppar med avancerade motiv.
Jag tror att cirkusen hade stor inverkan
på att sprida tatueringskonsten till landsbygden.
Det finns många old school-tatuerare som växte upp på tidigt 1900-tal
som hänför sitt tatueringsintresse till något de sett på cirkus.
Det tog med en helt annan värld till dessa små städer i mellanvästern.
Stilen de spridde, är nu känd som traditionell amerikansk...
...ikoner med tjocka konturer, klara färgblock och svart skuggning.
Symboler som sjömännen tatuerat i århundraden,
som hjärtan, svalor och ankare,
hör till de mest populära idag.
Mina föräldrar vet inte om någon av mina tatueringar.
Tanken på att ha tatueringar är hemsk för dem,
vilket är lustigt, för jag har alltid varit intresserad av sånt.
Jag antar att de aldrig har sett den sidan av mig,
så jag vill inte skaka om deras värld genom att berätta.
Likt Japan, har kriminella i hela världen
länge sett tatueringarnas dåliga rykte
som ett sätt att utmärka sig som farliga och utanför samhället.
Tatuerandet blomstrade i fängelsen,
där intagna stack sig själva med improviserade material,
som gitarrsträngar och sot.
Den gjordes av en Walkman
och användes av en fångkonstnär för att göra några fängelsetatueringar.
Fängelsetatueringar hade oftast tunna konturer och ingen färg,
vilket blev en signaturstil.
Tatueringar blev viktiga markeringar nom gäng- och mc-kulturen,
i den undre världen...
...och under lång tid var det där tatueringar stannade.
TATUERING ÄR VANLIGT BLAND KRIMINELLA
Jag tror det kan verka som: "Wow, det är en trend
och alla tatuerar sig,"
vilket är sant, fler än nånsin tatuerar sig.
Men jag tror det beror på många olika faktorer.
På 70-talet började imagen förändras.
Tatueringar syntes på uppslag
i inflytelserika tidningar som Life,
som 1972
kungjorde att den uråldriga konstformen hade blivit modern igen.
Studior gick från sjömans-flash
till att erbjuda skräddarsydda verk, folk fick utforma sina egna tatueringar.
Att tatuera sig betydde inte längre att bli märkt som en viss typ
vilket medförde nya typer av kunder.
Du vet, många kvinnor tatuerar sig,
och det är ju halva jordens befolkning.
Jag tror att grejen med att vilja stärka sin egen kropp
och dragningen till konststilen också,
fick hela den gruppen att tatuera sig.
Det har varit en byggsten, och en av de viktigaste sakerna
som har marknadsfört det, är att det har synts.
MTV 1981
Tatueringars synlighet exploderade 1981.
MTV kom.
Damer och herrar, rock'n'roll.
Det var otroligt.
Jag menar, jag minns när MTV kom.
Jag var förbluffad.
Jag kunde sitta där med ett anteckningsblock
och göra en markering i blocket
varje gång MTV visade en tatuerad person.
Efter en timme var det 40, 50 markeringar.
Det hade en otrolig inverkan, tror jag,
på bilden av vem som tatuerade sig.
"WELCOME TO THE JUNGLE" GUNS N' ROSES, 1987
Jag minns videon väl.
Vad tycker jag om det?
Det summerar allt.
Eller hur?
Det var höjden av coolhet på den tiden.
Att se tatueringarna och att han har på sig en tatueringströja.
Det är så jäkla häftigt. Hur bra kan det bli, liksom?
Det knyter ihop allt.
Folk började samla och blanda tatueringstraditioner
på nya, personliga sätt.
Och de förde in
fängelsestilen med svart, grått och tunna konturer,
vilket la till bokstäver och realism i tatueringens vokabulär.
Det här är Adam Levine.
Min kompis tatuerar honom.
Det är körsbärsblommor och vind.
Sedan har han en traditionell amerikansk, med "Mamma" i mitten.
Och så bokstäver.
Det är en kul kombination av alla olika stilar som går ihop.
Det här är ett exempel på många stilar.
En del klassisk ikonografi. Väldigt personligt.
Det är skillnaden, okej? Mellan amerikansk och japansk.
De japanska tar sig an centrala teman
och bygger sedan universella element som bakgrund,
som vind, vatten, eld...
Amerikanska tatueringar är ofta starkt minnesrelaterade.
Vitt skilt från de japanska,
som använder mytologi för att berätta en historia.
Traditionellt amerikanskt är att man samlar allt,
Det här är en version av det.
Den gemensamma nämnaren är att alla är i svart och grått.
Alla världens tatueringsstilar finns nu tillgängliga.
Sedan Instagram startade,
har antalet tatuerade amerikaner nästan fördubblats,
och tatuerare nyskapar och utvidgar vad tatueringar kan vara.
Men när antalet som tatuerar sig har ökat,
har även antalet som ångrar sig ökat.
Joe vill ha 2 200 dollar av tatueraren.
Det är vad det kostar att ta bort ordet med laser.
Tatueringsborttagning är nu en mångmiljardindustri i världen
och den växer...
...med Indien, Japan och USA i täten.
Jag tatuerade mig i fängelset, jag kände att det skulle ge respekt
eller att fiendegäng skulle se det och bli rädda.
Det var ungefär som respekt i en gänglivsstil.
Jag vill absolut hellre ta bort den än täcka över den.
Men de flesta vill inte ta bort sina tatueringar.
NEJ: 78%
Och studier har visat att tatueringar kan stärka självbilden.
Folk redogör för en avsevärd ökning av självkänsla
och att tatueringarna får dem att må bättre...
...i vad som beskrivs som en självskapande handling.
En del av att göra en tatuering är...
...villighet att möta smärtan.
Man gör ett åtagande att bära en bild.
Det är en del av magin med tatueringar.
Det ger mig makt över min kropp. Det låter mig äga den.
Det är som att bära budskap.
Det ger lite information om en
som man kanske inte säger högt.
Alla vill vara så uttrycksfulla som de kan vara,
och tatueringar är ett så bra sätt.
Jag älskar tatueringar. De är superbra
och ett så vackert uttryck för mänsklighet.