Kricket är en gammal brittisk sport.
Mycket bra spelat, sir.
Kricket... SKÅDESPELARE
...har inte ens regler, utan lagar,
och det verkar för en del högtravande och egoistiskt.
Lagarna skrevs mestadels i London på 1800-talet,
på kricketplanen som fortfarande ses som kricketspelets hem, Lord's.
Det här är Lord's:
djupt rotat i tradition och i ritualen som tradition för med sig.
Gud välsigne kricket. Man gör avbrott i matchen för te.
Det är definitivt ett utmattningsprov.
Många förstår inte...
...hur man står där ute i fem dagar.
Men kricket har förändrats.
Det finns en ny form av sporten
som drar in mer pengar, fler fans och en annan spelstil.
Men en sak har inte förändrats.
Det är en av de mest invecklade sporterna på jorden.
Det har ingen rim och reson.
Det avskräckte inte den miljard personer
som beräknas ha tittat på en enda kricketmatch 2015
mellan Indien och Pakistan.
Det är var sjunde människa.
Så hur blev detta förvirrande brittiska spel
en av världens mest populära sporter?
Och här kommer den engelska sidan in på fältet.
En svårfattlig strid mellan ett pilslagträ och en läderboll.
-Ja! -Han tog den.
Västindiske kaptenen Brian Lara.
Vilken fantastisk seger.
Otroliga syner här på VM.
Det här är definitivt inte en engelsmans sport längre.
HUR MAN SPELAR KRICKET
Två lag om elva spelar mot varandra på ett ovalt fält.
Innelaget har två spelare åt gången på fältet
på vardera sida om planen.
De försöker göra runs
medan det kastande laget försöker bränna dem.
På vardera sida om planen finns en grind.
Grinden består tre lodräta pinnar toppade av två tvärgående pinnar.
En slagman står framför en grind
och försöker slå bollen som kastats av en kastare
från andra änden av planen.
Om slagmannen träffar bollen gör de runs
genom att byta platser med de andra slagmännen.
Varje byte utgör en run.
Medan de springer försöker utelaget att fånga bollen
och träffa en av grindarna innan slagmannen når fram.
Om de inte klarar det innan bollen slår av den tvärgående pinnen,
blir de brända och en ny slagman kommer in.
Om slagmannen slår bollen hårt nog behöver de inte springa.
Om de slår den till planens gräns är det värt fyra runs.
Och går den över gränsen är det sex.
Om en utespelare fångar bollen blir slagmannen bränd.
Kastaren kan också bränna en slagman om deras kast träffar grinden
och slår ner de tvärgående pinnarna.
En slagman kan välja att inte svinga, eller svinga och missa bollen,
och han blir inte bränd så länge grinden är säker.
Kastaren däremot får bara göra sex kast åt gången.
Det kallas en "over", och det är väldigt viktigt.
Efter varje over tar en lagkamrat deras plats.
När tio av de elva kastmännen är ute,
kallas det en "innings" och andra laget slår.
I traditionell kricket har varje lag två innings per match
och laget med flest runs i slutet vinner.
Har de inte spelat klart efter fem dagar dömer domaren till oavgjort.
Men ber man nån förklara dem,
kan kricket bli väldigt förvirrande väldigt snabbt.
Ben före grind, är ett sätt att bli bränd på.
Domarens lynne,
hur spelpositionerna ser ut.
Silly mid-on, silly mid-off, extra cover, third man.
Kricket har många oskrivna lagar, det är väl det som är problemet.
Britterna skrev inte bara reglerna för kricket.
BRITTISKA IMPERIET 1901
De spred dem över världen
genom att ta spelet till sina kolonier på 1700- och 1800-talen.
Brittiska soldater spelade,
och lokalbefolkningen antingen anammade det eller inte.
I Kanada gjorde de det inte. Det är lite kallt,
så de satsade på ishockey i stället.
Men i varmare länder verkar det ha tagit över.
Även USA spelade, innan baseboll blev det patriotiska tidsfördrivet.
USA beslutade att kricket stod för kolonialism,
och därför skulle de inte spela.
Men i andra kolonier blev kricketspel en möjlighet
att besegra kolonisatörerna i deras egen sport,
och engelsmännen började bjuda in lag
för att komma och testa sina färdigheter mot dem i England.
TESTMATCH
Tävlingarna kallades testmatcher,
vilket är vad den långa formen av spelet fortfarande kallas.
De flesta länder och de bästa länderna som spelar
har det där lilla inslaget av att vilja ge igen mot engelsmännen.
Och kolonierna fick en ny chans att göra det med början 1975...
VM 1975
...när kricket fick ett VM.
Utan VM hade kricket fortfarande varit informellt.
"Ja, vi är lediga den tiden på året. Vi kommer över."
Men VM ger alla en chans att bevisa sig själva.
I en turnering
måste matcher vara kortare och sluta med en vinnare och en förlorare.
VM 1979
Så de spelade en endagsvariant av spelet
som begränsade antalet overs för varje lag.
De första två världsmästerskapen vanns båda av Västindien.
Min mamma hoppade i köket när Västindien vann.
Brydde hon sig så mycket om spelet? Nej. Förstod hon spelet? Nej.
Men kricket betydde mycket för oss som västindier,
och inte bara i Karibien.
I det tredje VM:et tog sig England inte ens till final.
De hade förlorat mot Indien, ett lag som spelade mot Västindien
efter att ha vunnit en enda match i de första två VM:en.
I finalen gav ingen Indien en chans.
De var inkräktare. På matchdagen var känslan: "Vilka är de? Vad gör de här?
Varför är inte England på Lord's?"
Men på deras tidigare kolonisatörs mark och med oddsen 66:1,
vann Indien.
1983 var första gången
indier satt hemma och såg sitt lag vinna utomlands.
Ett nytt Indien träder fram.
Indiens ekonomiska välstånd kom ett årtionde senare,
men det markerade det ögonblick då Indien fick sin självsäkerhet.
Vi spelade som vinnare.
igenom hela matchen, igenom hela serien.
Alla kämpade för sina liv och sa: "Vi ska ta hem det."
KAPTEN, INDIEN
1983, den generationen började att känna
att de inte behövde ett bevis från England på sina meriter
för att känna att de var bra nog att tävla i världen.
Indien började för första gången visa att ett land av den storleken,
om det har välstånd och möjlighet att nå tv-tittare,
kan spela en enorm roll när det gäller att omforma kricket, vilket det gjort.
Fyra år senare var Indien värd för det första VM:et utanför England.
Det finns ett indiskt ord, "tamasha",
som betyder nöje, spänning, glamour, ovisshet på en och samma gång.
Och en dag blev kricket omedelbart tamasha.
Man blir bara förbluffad av
att nåt som startades på en gräsplan vid sidan om en engelsk kyrka,
med artiga applåder och "bra spelat, min gode herre",
blir denna makalösa religiösa ceremoni.
VM 1992
Pakistan vinner VM.
En fantastisk prestation inför 87 000 personer.
Imran Khan väntar där inne.
VM 1996
McGrath slår ut mot gränsområdet, en fyra,
och publiken älskar varje minut.
VM 1999
Den går att fånga...
Och fångas.
Sachin Tendulkar firar.
VM var värt så mycket pengar,
och Indien och Pakistan drog in så mycket av pengarna
att sporten demokratiserades,
och det gick från att England och Australien ledde sporten
till nåt mer globalt.
I England förlorade inhemsk kricket fans,
så nånting gjordes för att rädda sporten på hemmaplan,
men det skulle bara komma att påskynda maktskiftet till Asien.
I början av 2000-talet betalade ett brittiskt tv-nätverk Stuart Robertson och hans marknadsföringsteam
för att undersöka vad problemet var.
De fann att kricket var otillgängligt.
Det var en rikemanssport.
Robertson fick en idé: en ännu kortare form av kricket
begränsad till bara 20 overs per lag, som skulle vara i tre timmar.
Vi frågade:
Om en kricketmatch varade i mindre än tre timmar,
skulle de komma och titta?
Och alla de som aldrig hade gått på en kricketmatch förut sa:
"Ja, vi skulle komma till den."
De kallade det nya formatet "twenty20", förkortat "T20",
och presenterade det för styrelsen för engelsk kricket på Lord's.
Vi var placerade runt ett enormt bord i alfabetisk ordning.
Det gick från Darbyshire till Durham och Essex,
och hela vägen runt till Yorkshire.
De 60-åriga vita männen
som älskar sin traditionella kricket gillar inte förändring.
Det blev handuppräckning och jag började räkna så fort jag kunde,
och vi insåg att det var elva-sju för.
Nästa sommar gjorde T20 sin debut i England.
Killen i högtalaren sa i början av spelet:
"Välkomna till kricketens framtid."
Det var fantastiskt.
Inte alla höll med.
Jag är fortfarande inte såld på idén.
Jag gillar inte ståhejet det för med sig.
Resten av världen fick sin chans att bedöma det nya formatet 2005.
Vi välkomnar världen in till Eden Park i Auckland i Nya Zealand
för den första internationella Twenty20 i spelets historia.
Nya Zeeland mot Australien.
Det kändes lite som om de inte tog det på så stort allvar.
Och här kommer de.
Titta på Hamish Marshall i bakgrunden.
Kära nån? Vad går han på?
Eller mycket.
De gjorde allt utom att dricka.
Det säger er hur seriöst spelet var.
Kära nån.
De ser ut som ett psykedeliskt funkband från Chicago 1975.
ANNONS FÖR T20, 2007
Det ryktet fastnade och när formatet fick sitt eget VM
gjorde reklamen det tydligt att T20-kricket var för...
Partymänniskor!
ICC World T20. Den 11 till 24 september
Det blir ballt!
Indien sa: "Detta är dumt. Vi har redan endagskricket.
Vi behöver inte den här andra dumheten."
T20-kricket var ett engelskt påhitt.
Indien släpades nästan in i VM 2007 i Johannesburg.
De släpades praktiskt taget dit.
Det skickade över ett ungt lag.
Det var det bästa de kunde ha gjort
för många gamla spelare förstod inte T20-kricket,
medan de unga spelarna förstod att man måste spela så hårt man kunde.
SEMIFINAL 2007 INDIEN MOT AUSTRALIEN
Yuvraj slår in i publiken. Det är enormt.
Av alla lagen Indien spelade skulle de förlora mot Pakistan i finalen,
men Misbah-ul-Hag, just när han skulle slå en vinnande run, slog bollen upp i luften.
I luften, Shrijan tar den. Indien vinner!
Miraklet i Johannesburg.
Och som resultat av det sa Indien, "Jaha, det här är T20."
Om kricket en dag var tamasha, så var det här super-tamasha.
IPL-REKLAM, 2008
2008 lanserade Indien en ny T20-turnering
som kallades Indian Premier League.
Indian Premier League!
De första två åren fördubblades IPL:s värde.
Och under de tio åren sen dess har det utvecklat en unik sorts kricket
som kombinerar underhållning med fartfylld action
som lockar spelare från hela världen.
Lagägare inkluderar Bollywood-stjärnor som Preity Zinta och Shahrukh Khan
som aktivt promotar ligan.
SKÅDIS OCH LAGÄGARE
I Indien är kricket och film en religion och att förena dem är ganska spännande.
Med IPL upptäckte indierna äntligen en tretimmars Bollywood-film
som faktiskt är direktsänd kricket.
Det är spelare nummer åtta.
Varje säsong öppnas med en auktion där kändisägare budar om spelare.
Lag skapar också egna lagsånger,
som den här som marknadsför Kolkata Knight Riders
med Bollywood-stjärnan och lagägaren Shahrukh Khan.
Den indiska Premier League-versionen
med dess extraordinära spänning, skapad för tv,
och underbara nummer och danser och eldflammor.
De har tagit in amerikanska...
Vad kallas de? Inte can-can-flickor.
Amerikanska hejaklacksledare.
Kricket har aldrig haft något för bästa sändningstid
som vi kan slå på varje kväll i veckan.
Och det är i huvudsak det som har förvandlat T20
från en väldigt bra sport som folk kunde gå på
till det mest populära inom kricket.
Det finns ingen återvändo.
Om sponsorerna säger att det är här de vill lägga sina pengar
och tittarna kommer genom grindarna
och tv-rättigheterna är enorma i T20 jämfört med andra saker,
så måste man köra på det.
Antalet internationella matcher av endagskricket
har fallit det senaste årtiondet,
medan antalet internationella T20-matcher har ökat.
Över ett sekel efter det att England introducerade testkricket för kolonierna
har denna nya form av sporten spridit sig ut från Indien.
Indien har gett andra länder en modell att följa.
När IPL var framgångsrikt sa alla andra platser:
"Vi skapar egna ligor och försöker bli framgångsrika."
Skillnaden är att pengarna och tv
inte är lika starka på några av platserna.
BBL i Australien är en väldigt framgångsrik liga.
Den har bara inte en miljard människor som är villiga att titta.
Det är nu i IPL de tjänar pengar.
Alla kricketspelare från det här landet vill spela i IPL.
När internationella kricketspelare frågades
om de skulle överväga att avböja en chans att spela för sitt land
om de erbjöds mer pengar för att spela professionell T20
svarade hälften ja.
Folk kommer att säga att en del spelare inte vill spela för sitt land,
att de bara jagar pengarna, men sport handlar om pengar.
Man måste tjäna sitt levebröd. Man är idrottsman.
Det här är underhållning, som bjuder på ny spänning varje kväll,
och det är vad sport är när den är som bäst.
Om kricket inte försöker underhålla folk, så vet jag inte varför vi spelar.
Spelet har utvecklats, och underhållning är viktigast.
Så trots att jag uppskattar testkricket
och min karriär ägde rum under perioden då testkricket var starkt,
förstår jag vilken väg sporten måste ta, vilken väg den har tagit,
och det finns ingen återvändo.
Och vilken väg spelet än tar,
så beslutas det inte av brittiska herrar i ett styrelserum.
Makten i kricket har gått från England till Indien.
Det är ingen fråga om det.
Varför Lord's fortfarande ses som kricketspelets hem,
det är dess symboliska hem.
Det är som att se Rom som världens huvudstad.
Det var länge sen.
Det är historia.