Cricket er en gammel britisk sport.
Nydeligt spillet.
Cricket... har jo slet ikke regler. Det har love.
Og det synes for nogen at være pompøst og selvhøjtideligt.
Størstedelen af lovene blev nedskrevet i London i det 19. århundrede
ved en bane ved navn Lord's, der stadig betragtes som cricketens hjem.
Her er Lord's,
Med rødder i traditionerne og disses ritualer.
Gud velsigne cricket. Der er en tepause i spillet.
Det er en test på udholdenhed.
Mange forstår ikke, hvordan man kan stå der i fem dage. Men cricket har forandret sig. Der er en ny gren af sporten,
som tiltrækker flere penge, fans og en anderledes spillestil.
Men en ting er uforandret.
Det er en af jordens mest komplicerede sportsgrene.
Det er absolut flydende. Det følger ingen tydelige præmisser.
Det skræmte ikke den milliard væk,
som skønnes at have set en cricketkamp i 2015 mellem Indien og Pakistan.
Det er en ud af syv mennesker.
Hvordan blev dette forvirrende britiske spil
en af verdens mest populære sportsgrene?
Her kommer holdet fra England ind på banen.
En hårfin kamp mellem en kile pil og en kugle af læder.
-Ja! -Der var den.
...vestindiske anfører, Brian Lara.
Sikken en storslået sejr.
Utrolige billeder fra verdensmesterskaberne.
Det er helt sikkert ikke længere englændernes spil.
CRICKET
SÅDAN SPILLER MAN CRICKET
To hold af 11 spiller mod hinanden på en oval bane.
Holdet, der slår, har to spillere på banen ad gangen ved hver ende af pitchen.
Det prøver at score omgange, mens holdet i marken prøver at få dem ud.
På hver side af pitchen er der et gærde.
Gærdet består af tre pinde med to overliggere ovenpå.
Slåeren står foran gærdet
og prøver at ramme bolden fra en kaster i den anden ende af pitchen.
Hvis slåeren rammer bolden, tjener de omgange
ved at bytte stilling med den anden slåer.
Hver ombytning svarer til en omgang.
Mens de løber, prøver markspillerne at få bolden
og ramme en af gærderne, inden slåeren når frem.
Hvis de ikke når frem, inden bolden slår overliggerne af pindene,
er de ude, og så kommer der en ny slåer.
Hvis slåeren rammer bolden hårdt nok, behøver de ikke løbe.
Slår de den ud til grænsen, er det fire omgange værd.
Og hele vejen over grænsen er seks.
Hvis en markspiller griber bolden, er slåeren ude.
Kasteren kan også tvinge slåeren ud ved at ramme gærdet
og slå overliggerne af pindene.
En slåer kan vælge ikke at slå eller slå uden at ramme bolden.
Så ryger han ikke ud, så længe gærdet er i sikkerhed.
Men kasteren kan kun kaste seks kast ad gangen.
Det hedder en "over", og det er meget vigtigt.
Efter hver over, overtager en medspiller pladsen.
Når 10 af de 11 slåere er ude,
hedder den en "inning", og så slår det andet hold.
I traditionel cricket har hvert hold to innings pr. konkurrence,
og holdet med flest omgange til slut vinder.
Hvis de ikke er færdige efter fem dage, dømmer dommeren uafgjort.
Teknisk set er der ti måder at nå til en afgørelse,
men hvis du beder nogen forklare dem, bliver cricket hurtigt ganske forvirrende.
Ben foran gærde er en af måderne, man kan ryge ud på,
og dommerens rolle, markpositionernes rolle:
"silly mid-on", "silly mid-off", "extra cover", "third man".
Det er meget kryptisk og sært. Det er vel det, der er problemet.
Briterne skrev reglerne og udbredte cricket i verden...
...ved at tage det til kolonierne i det 18. og 19. århundrede.
Britiske soldater spillede, og de lokale tog del i det eller lod være.
I Canada gjorde de ikke. Hvor koldt. Så de valgte ishockey i stedet.
Men i varmere lande ser det ud til at have taget ved.
Selv USA spillede, inden baseball blev fædrelandets fritidsbeskæftigelse.
Amerika valgte, at cricket smagte af kolonitid, og derfor ville de ikke spille.
Men i andre kolonier var cricket en mulighed
for at slå kolonimagten i dens eget spil.
Og englænderne begyndte at invitere hold
til at afprøve deres dygtighed mod dem i England.
Landskampene blev kaldt "test matches",
og det hedder den langvarige spillestil stadig i dag.
De fleste lande, og de førende nationer i sporten,
har også en følelse af at skulle hævne sig mod englænderne.
Og kolonierne fik en ny mulighed for netop det i 1975,
da cricket fik et verdensmesterskab.
Uden det ville cricket være en aftale blandt gentlemen:
"Ja, vi har tid der. Vi kommer forbi."
Men verdensmesterskaberne giver alle mulighed for at vise deres værd.
For at spille en turnering skulle kampe være kortere og have en vinder og taber.
Så de spillede en endagsudgave af spillet, som begrænsede hvert holds overe.
De første to verdensmesterskaber blev begge vundet af Vestindien.
Min mor hoppede i køkkenet, da Vestindien vandt.
Brød hun sig så meget om spillet? Nej. Forstod hun så meget af det? Nej.
Men cricket betød meget for os vestindere, og ikke bare i Caribien.
Ved tredje mesterskab nåede England slet ikke finalen.
De tabte mod Indien, et hold, der spillede mod Vestindien
efter at have vundet ét spil i de første to verdensmesterskaber.
I finalen troede ingen på Indien
På dagen for kampen spurgte folk: "Hvem er disse mennesker? Hvorfor er de på Lord's?
Hvorfor ikke England?"
Men på deres forhenværende koloniherres jord og til odds 66 vandt Indien.
83 var den første gang, inderne derhjemme så deres hold vinde ude i verden.
Der fremtrådte et nyt Indien.
Indiens økonomiske fremgang kom et årti derefter.
Med det markerede et øjeblik, hvor Indien var selvsikker.
Vi spillede som vindere i hele kampen og hele sæsonen.
Alle kæmpede og sagde: "Vi skal nok klare det."
ANFØRER, INDIEN
Generationen fra 1983 begyndte at føle,
de havde ikke behov for en ægteskabspagt med England
for at de var gode nok til at konkurrere i verden.
Indien begyndte for første gang at vise, at et så stort land...
Hvis det har velstand, hvis det kan nå ud på tv,
kan det spille en stor rolle i at omdanne cricket, og det har det gjort.
Fire år senere var de vært ved det første verdensmesterskab uden for England.
Der er et indisk ord, "tamasha",
som betyder skæg, spænding, glans og uvished med et ord.
Og en dag blev cricket til øjeblikkelig tamasha.
Man forbløffes over noget,
som startede på en grøn plæne ved en engelsk kirke,
med høflige klapsalver og: "Godt spillet, min gode mand."
Og det bliver denne råbende, religiøse ceremoni.
Pakistan vinder verdensmesterskabet.
En storslået præstation foran 87.000 mennesker.
Imran Khan venter indenfor.
VM I 1996
McGrath går langt, og det bliver fire. Og tilskuerne elsker hvert minut.
VM I 1999
Den kan gribes.
De er grebet.
Sachin Tendulkar jubler.
Det politiske magtspil blev, at verdensmesterskaberne var så meget værd,
og at Indien og Pakistan bidrog med så mange penge,
at det demokratiserede spillet,
som udviklede fra England og Australiens ejerskab til et globalt fænomen.
I England mistede cricket fans,
så man greb ind for at redde sporten derhjemme,
men det ville blot fremskynde magtovergangen til Asien.
I starten af nullerne betalte et britisk tv-netværk for Stuart Robertson og hans markedsføringshold
for at finde ud af, hvad problemet var.
Svaret var, at cricket var utilgængeligt og primært for overklassen.
Robertson havde en idé: en endnu kortere udgave af cricket
med blot 20 overs pr. hold, som ville tage tre timer.
Vi spurgte folk...
Hvis vi introducerede et cricketspil på under tre timer,
ville de komme og se spillet?
Og alle opført som "har aldrig overværet cricket"...
HAR ALDRIG OVERVÆRET CRICKET 15- TIL 24-ÅRIGE
...var solidt overrepræsenteret ved udsagnet "Ja, det ville vi se."
De kaldte de nye format "twenty20", eller "T20",
og fremlagde det for formændene for Engelsk cricket ved Lord's.
Vi sad rundt om et enormt bord i alfabetisk orden.
Det begyndte med Darbyshire, så Durham, Essex,
og det gik hele vejen til Yorkshire.
60-årige hvide mænd, som elskede cricket og ikke ønskede forandring.
Så blev der stemt. Jeg talte hænderne så hurtigt, jeg kunne,
og vi indså, at det var 11-7 for.
Næste sommer fik T20 sin debut i England.
Fyren på højtaleranlægget satte spillet i gang og sagde:
"Velkommen til crickets fremtid." Det var en fantastisk udtalelse.
Ikke alle var enige.
Jeg er stadig ikke overbevist om idéen.
Jeg er ikke vild med postyret.
Resten af verden fik mulighed for at vurdere formatet i 2005.
Vi byder velkommen til Eden Park i Auckland, New Zealand
til den første internationale Twenty20-turnering i spillets historie.
New Zealand mod Australien.
Det virkede lidt, som om de ikke tog det seriøst.
Og her kommer de.
Se lige Hamish Marshall bagved.
Du godeste. Hvad har han taget?
-Meget, som om de ikke tog det seriøst. -De gjorde alt på nær at drikke.
Det forklarer, hvor seriøst det var.
Ih, du milde!
De ligner et psykedelisk funkband fra Chicago i 1975.
Renomméet hang ved, og da formatet fik en verdensturnering,
gjorde reklamerne det tydeligt, at T20-cricket var for...
Festaber!
ICC T20-verdensturnering. Fra 11. til 24. september.
Det er for vildt!
Indien tænkte: "Hvor dumt. Vi har dagscricket.
Vi er tilfredse. Det har vi ikke brug for."
T20-cricket var en engelsk opfindelse.
Indien blev næsten slæbt til verdensturneringen i 2007 i Johannesborg.
De blev slæbt derhen.
De sendte et ungt hold.
Det var godt, for mange ældre spillere forstod ikke T20-cricket,
men de unge spillere forstod, at man skulle give den alt, hvad man havde.
2007 T20-SEMIFINALE, VERDENSTURNERINGEN
Yuvraj sender den ud på tribunerne. Hvor vildt.
Af de hold, Indien skulle spille mod, var det Pakistan, de ville tabe til i finalen.
Men da Misbah-ul-Haq skal score de sidste omgange,
skyder han lige op i luften.
I luften. Shrijan griber den. Indien vinder!
Johannesburg-miraklet.
Og på grund af det siger Indien: "Nå, det er T20.
Hvis dagscricket var tamasha, var det her super-tamasha.
I 2008 lancerede Indien en ny T20-turnering, Indian Premier League.
Indian Premier League er her.
På de første to år fordoblede IPL sin værdi.
VURDERING AF INDIAN PRIMIER LEAGUE
På et årti har de udviklet et cricketbrand,
som blander underholdning med action i et højt tempo
og tiltrækker spillere fra hele verden.
De har holdejere som Bollywood-stjernerne Preity Zinta og Shahrukh Khan,
som aktivt reklamerer for ligaen.
I Indien er cricket og film en religion, og blandingen er noget for sig.
Det er spændende.
Med IPL opdagede inderne endelig en Bollywood-film på tre timer,
som faktisk er live cricket.
Nummer otte.
Hver sæson åbner med auktionen, hvor berømte ejere byder på spillere.
Holdene laver deres egne slagsange,
såsom denne her, der reklamerer for Kolkata Knight Riders,
med Bollywood-stjerne og holdejer Shah Rukh Khan.
Indian Premier League-versionen med denne vilde stemning, der er skabt til tv
og disse skønne numre, danse og flammer, der dukker frem.
De indførte de amerikanske...
Hvad er det nu de hedder? De amerikanske cheerleadere.
Cricket er aldrig blevet sendt i tv i bedste sendetid hver eneste aften.
Og det er det, der har forvandlet T20
fra at være et godt spil for tilhængerne til det førende fænomen i cricket.
Der er ingen vej tilbage. Når sponsorerne siger, det er her, de vil lægge pengene,
og tilskuerne kommer ind,
og tv-rettighederne er enorme i T20 sammenlignet med andet,
så må man hænge på.
Antallet af internationale kampe i dagscricket er faldet det seneste årti,
hvorimod antal T20-turneringer er øget.
Mere end hundrede år efter, at England bragte testcricket til kolonierne,
har denne nye spillestil spredt sig fra Indien.
STØRRE NATIONALE T20-TURNERINGER
Indien har skabt en model, for andre lande.
Da IPL blev en succes, tænkte de andre steder:
"Nå, så prøver vi at starte vores egen liga."
Forskellen er, at pengene og tv ikke er lige så stærkt alle andre steder.
Så BBL i Australien er en succesrig liga, men den har ikke en milliard seere.
Nu tjener de pengene på IPL.
Alle cricketspillerne i landet vil spille i IPL.
Da internationale spillere blev spurgt, om de ville afslå at spille for deres land,
hvis de blev tilbudt flere penge i professionel T20, svarede halvdelen ja.
Folk ender med at have en mening om, at nogen ikke vil spille for deres land.
De ser bare på pengene, men sport handler om penge.
Man må klare sig som sportsudøver.
Det er underholdning. Man kan se det hver aften, og der er en fortælling.
Det er sport, når det er bedst. Det er fint.
Hvis cricket ikke prøver at underholde folk, ved jeg ikke, hvorfor vi spiller.
Spillet har udviklet sig, og endnu engang er underholdning centralt.
Så selvom jeg sætter pris på testcricket.
Og min karriere var i en periode, hvor testcricket var stort.
Jeg forstår, hvorfor spillet må udvikle sig, og at der ikke er nogen vej tilbage.
Og uanset hvilken vej spillet tager,
bliver det ikke besluttet af britiske gentlemen i et bestyrelseslokale.
Crickets magt er rykket fra England til Indien.
Det er uomtvisteligt.
Hvorfor Lord's stadig er crickets hjem? Det er et symbolsk hjem.
Det er som at se Rom som verdens store hovedstad.
Det er længe siden. Ikke? Det står i historien.