För 50 år sen snappade astronomer upp den här radiosignalen från yttre rymden.
Signalen upprepades så regelbundet
att den höll tiden bättre än en atomklocka.
Det kunde inte vara naturligt.
De trodde att det kunde vara en utomjordisk sändning
så de kallade signalen LGM-1 för "Little Green Men".
Det visade sig vara en pulsar, radiovågor från en neutronstjärna
som kollapsade för 5,5 miljoner år sen.
Många av oss placerade utomjordingar i samma kategori som spöken,
eller Loch Ness-monstret... Ett ämne för science fiction.
Eller nåt excentriker, knasbollar och konspirationsteoretiker ägnade sig åt.
Omedelbart lyftes jag från marken till ungefär samma höjd där de befann sig.
Då såg jag nåt komma nedfarande, precis som en hiss.
Det här är ett centrum för distribution av information
som går igenom mig telepatiskt från rymdfolket.
Men gång på gång har seriösa vetenskapsmän trott att de hittat bevis
på utomjordiskt liv.
Är dessa verkligen kanaler på Mars? Är polartäckena fruset vatten?
Så nyligen som 2016
föreslog astronomer att aldrig tidigare skådade skuggmönster från en stjärna
kunde vara bevis på gigantiska strukturer
byggda av en avancerad civilisation för att utnyttja stjärnans energi.
Det visade sig vara damm.
Vetenskapsmän är säkra på att det finns biologi bortom jorden.
ASTRONOM
Inte för att vi har funnit nån,
utan för att om det inte finns, så är jorden nåt slags mirakel.
För de flesta vetenskapsmän som studerar universum är det inte galet att söka efter utomjordingar.
Det som är galet är att vi inte har hittat dem.
I ett så ofantligt universum, var är alla?
Det är viktigt för oss att veta om vi är ensamma i mörkret.
...oidentifierade objekt.
...varningssirener runtom världen.
Jösses, se på den!
Så snabbt våra olikheter skulle försvinna
om vi stod inför ett främmande utomjordiskt hot.
Där ute finns en miljon andra civilisationer.
De är alla oerhört fula,
och de är alla mycket smartare än vi.
UTOMJORDISKT LIV
Ett stort antal soptunnor har försvunnit från stadens trottoarer
Stulna soptunnor har besvärat allmänheten under en lång tid.
Ni kan ha sett lokala nyhetsrapporter om det.
Tidskriften The New Yorker publicerade till och med en tecknad serie om det 1950,
där man beskyllde busiga utomjordingar.
Det tramsiga skämtet inspirerade en av de mest djupsinniga insikterna
i modern vetenskaplig historia.
Fysikern Enrico Fermi såg den tecknade serien
och lär ha utbrustit: "Var är alla?"
Det faktum att vi inte funnit några bevis på utomjordingar
blev känt som Fermis paradox.
Det finns omkring 10 upphöjt till 22 stjärnor totalt.
Det är cirka 10 000 stjärnor för varje sandkorn på jorden.
En försiktig vetenskaplig beräkning säger
att 5 % av de stjärnorna liknar vår sol,
vilket betyder 500 miljarder miljarder solar i universum.
Många forskare är mer säkra än nånsin på att utomjordingar finns
på grund av några viktiga upptäckter de senaste decennierna.
KONGRESSEN DRIVER NASA ATT SÖKA EFTER UTOMJORDINGAR
Ingen kunde säga säkert om det fanns några planeter utanför vårt solsystem
förrän på 1990-talet.
Nu tror forskare att en av fem solliknande stjärnor har en planet liknande vår egen.
När jag frågas vad chansen är att det finns liv där ute,
svarar jag alltid: "100 %."
PLANETFORSKARE
Det finns så många stjärnor och planeter.
Vi tror att i stort sett varje stjärna har planeter.
Vi har också upptäckt liv på jorden
i miljöer där ingen hade väntat sig att hitta liv.
Vi ser liv långt nere under jordens yta, kilometervis ner, i guldgruvor.
ASTROBIOLOGIST
Vi ser liv nära vulkankratrar.
Vi ser liv på kärnreaktorer.
Vi ser liv i de mest extrema miljöer.
Det ger oss stort hopp om att hitta liv på andra platser,
för vi kan inte anta att alla planeter ska ha samma förhållanden som jorden.
Beräkningar av antalet jordliknande planeter som väntas utveckla liv varierar,
så låt oss säga, trots denna nya vetenskapliga säkerhet,
att det bara är en på tusen.
Det betyder att vart tionde sandkorn på jorden
representerar en planet där det finns liv,
och om bara en på tusen av de planeterna utvecklar intelligent liv
är det tusen biljoner intelligenta utomjordiska civilisationer i universum.
Tio tusen bara i vår galax.
Utomjordiskt liv har även tiden på sin sida.
JORDENS EXISTENS
Jorden är bara en tredjedel så gammal som universum...
FYSIKER
...så det har funnits gott om tid
för liv att utvecklas till avancerade civilisationer,
och för dessa civilisationer att sprida sig över galaxen.
Med all den tiden och all den rymden, verkar matten ganska självklar.
Vi borde ha hittat utomjordingar nu, eller de borde ha hittat oss.
TEFAT
Det finns en populär förklaring på varför vi inte har hittat bevis på utomjordingar:
Att vi har hittat dem.
Regeringar har bara tystat ned det.
Jag tror att de flygande tefat som setts av flygbolags- och flygvapenpiloter
är objekt från en annan planet.
Våra kritiker hävdar ständigt att amerikanska flygvapnet
undanhåller information från allmänheten angående det här.
Det är fullständigt osant.
Allt som oftast kommer nåt ut som ger denna teori nytt liv.
Som avslöjandet 2017 att amerikanska regeringen hade spenderat miljoner
på ett hemligt program för att undersöka UFO-iakttagelser.
Men, som nästan varenda vetenskapsman skulle säga,
att undersöka ufon är inte samma sak som att söka efter utomjordingar.
Ufo står för "unidentified flying object".
Det är oidentifierat.
Så per definition måste vi lämna det öppet.
Det betyder inte att det har identifierats som ett utomjordiskt rymdskepp.
Vetenskapsmän har sina egna favoritteorier om varför vi inte hittat utomjordingar.
Det kan bero på att att de kom hit, inte gillade vad de fann och åkte vidare.
Föreställ er för ett ögonblick att myror angriper ert hus. Det händer.
Säg att ni vill ha en konversation med myrorna.
"Ursäkta, kan ni försvinna?" Hur skulle ni ens göra det?
Jag gillar teorin att vi är så dumma nu.
Vi är inte på den nivån, om de ens ville prata med oss,
att dessa så kallade intelligenta varelser skulle kunna kommunicera med oss.
De har kanske bättre saker att göra än att bara flaxa runt i galaxen.
De har sett vår planet men vill inte störa oss
förrän vi gör vissa tekniska och samhälleliga framsteg
och är redo att samspela med.
Galaxen är kanske koloniserad, den kanske är tungt koloniserad,
men bara inte där vi är.
Med andra ord, vi verkar kanske ensamma
för att vi befinner oss i en avkrok.
Men det är viktigt att komma ihåg, att när Fermi beräknade oddsen
för att det finns liv där ute,
så var det bara en kvalificerad gissning.
Med så många stjärnor och planeter
antog han att liv skulle uppstå på åtminstone några av dem,
vilket skulle utvecklas och sprida sig.
Problemet med det antagandet är att det finns mycket vi inte vet om liv.
Teorin om Det stora filtret hjälper oss att tänka på vad vi inte vet.
Tänk er evolutionen av liv som en rad hinder.
UTOMJORDISKT LIV VI
Först reproducerar molekyler sig själva,
vilket utvecklas till encelligt liv, sen flercelligt liv,
sen till djur med stora hjärnor, som kan använda redskap,
och sen smartare djur som skapar ännu bättre redskap. Det är vi.
Och slutligen, djur som kan klura ut hur de ska kolonisera galaxen.
Med tanke på universums storlek och ålder,
borde många utomjordiska arter ha hunnit före oss till sista stadiet,
såvida inte ett av de stadierna är svårare än vi tror.
Uppfattningen verkar vara
att under rätt förhållanden så uppstår liv,
men sanningen är att ingen har en aning.
Vi har ingen aning om hur icke-liv övergår till liv.
Vi vet hur livet strukturerar sig självt,
men våra kunskapsluckor finns i de stora övergångarna.
Vi vet vad de stora hindren är i evolutionen av liv,
men inte hur svåra de är att ta sig över.
Ett annat exempel på liv skulle hjälpa oss förstå liv bättre.
Men hittills har inga utomjordingar kontaktat oss.
Så det är upp till oss att hitta dem. Lyssna på ljudet av solen och stjärnorna.
Jag har tillbringat min karriär på SETI Institute.
SETI sysslar med sökande efter utomjordisk intelligens.
Men vi vet faktiskt inte hur vi ska upptäcka intelligens direkt.
ASTRONOM
När vetenskapsmän söker efter intelligenta utomjordingar
söker de efter så kallade teknosignaturer, bevis på utomjordisk teknik.
Vi vill hitta utomjordisk intelligens
genom att hitta nåt som är anlagt, nåt som är artificiellt,
nåt naturen inte kan producera.
Om jag hittar teknik,
så kommer jag att anta att det vid nån tidpunkt
har existerat en intelligent teknolog. På nära håll har jorden teknosignaturer i form av stadsljus.
Längre utifrån kan utomjordingar se satelliter och rymdstationer
som kretsar runt vår planet.
På ännu längre avstånd kan de snappa upp radiosignaler
eller stöta på Voyager-sonderna som susar fram mellan stjärnorna.
Ibland är saker vi tror är teknosignaturer bara naturfenomen, som den där pulsaren.
Men eftersom radiosignaler fortfarande är våra mest lovande ledtrådar
lyssnar forskare mycket på himlen.
I filmen Contact sitter Jodie Foster på motorhuven med hörlurar på sig.
Det är lite löjligt,
för det är faktiskt datorn i observatoriets kontrollrum
som behandlar signalen.
De analyserar motsvarigheten till Encyclopedia Britannica varje sekund.
Jill Tarter borde veta det. Jodie Fosters roll baserades på henne.
Det var som fan!
Hon får säga: "Det var som fan!"
Vi hoppas att en dag få uppleva den stunden.
Men det är bara ett sätt att söka efter utomjordiskt liv.
Det finns också biosignaturer.
Biosignaturer är tecken på att liv har existerat i en given miljö.
Om utomjordingar sökte efter liv på jorden långt efter att vi försvunnit,
skulle de hitta biosignaturer i form av fossiler
och kemiska bevis på livsprocesser.
Min favoritreplik att säga till barn är att allt liv bajsar,
så vi vet att allt liv tar in energi och släpper ut avfallsprodukter.
Om utomjordingar iakttog oss på avstånd,
skulle de se biosignaturer i form av vatten
och gaserna i vår atmosfär.
Syre är så reaktivt
att det bara kan finnas i vår atmosfär om det produceras kontinuerligt.
Utan liv skulle jordens atmosfär inte ha nåt syre,
så vi letar efter gaser som inte hör hemma där,
som kan uppstå på grund av liv, vi kallar dem biosignaturgaser.
Men att söka efter biosignaturer på andra planeter är väldigt svårt.
VI kan inte ens se planeter utanför vårt solsystem.
Stjärnor lyser så mycket klarare än planeter. Det är som att försöka se en eldfluga i strålkastarljus.
I dag har vi en planetsökningsteknik som kallas transitmetoden.
När en planet passerar framför sin stjärna minskar stjärnans ljusstyrka en aning.
Minskningarna i ljusstyrka ger forskare ledtrådar
om huruvida det kan finnas liv på en planet.
Som avståndet från dess stjärna.
Guldlockzonen kallar vi avståndet från stjärnan
där planeten, som är uppvärmd av stjärnan, inte är för varm,
och inte för kall, utan precis lagom för liv.
Forskare har kunnat anta en del otroliga saker om planeter
bara utifrån dessa ljusmönster.
Forskare tror att de hittat en "superjord" med väldigt intensiv dragningskraft.
Ett planetsystem med sju planeter som alla finns i Guldlockzonen,
och till och med en planet som kan ha röd vegetation
av de olika ljusvåglängder som den utsätts för.
Vi känner nu till över 3 500 planeter utanför vårt solsystem.
BEKRÄFTADE PLANETER
De flesta av dem upptäcktes bara de senaste fem åren.
Och hjälpmedlen blir bara bättre.
Nästa generation av rymdteleskop kommer att kunna se mer avlägsna galaxer.
En satellit som nyligen skickats ut
ska undersöka hela himlen i jakt på möjliga planeter,
istället för bara små sektioner.
Och astronomer utvecklar nya tekniker som låter dem se avlägsna planeter direkt.
Gränsen mellan vad som betraktas
som helt befängt och som konventionellt flyttas konstant.
Trots alla spännande nya sätt att söka efter liv i yttre rymden,
söker forskare även på mycket närmare håll.
-Vi har landat. -Uppfattat.
På 1970-talet skickade vi två landare till Mars
för att ta prover på jorden för bevis på liv,
den första och enda gången vi nånsin har försökt.
Ett av experimenten gav ett negativt resultat,
men ett annat visade bevis på en process
som vi endast förknippar med levande ting.
När några experiment gav positiva resultat och andra gav negativa resultat,
blev det kontroversiellt för det var tvetydigt.
Det var svårt att säga om vi faktiskt hade funnit liv.
Inkonsekvensen kunde betyda att en okänd kemisk reaktion inträffat
som bara såg ut som ett levande ting som konsumerade energi.
Men sen 70-talet har vi lärt oss att liv i extrema miljöer
använder energi annorlunda och lämnar andra spår på sin miljö.
Experimenten utformades utifrån det vi visste om liv på den tiden,
en väldigt begränsad uppfattning om livet bara här på jorden.
Vi måste åka tillbaka till Mars och göra om experimentet.
Mars 2020 är vår nästa chans.
Till skillnad från Vikinglandarna ska den inte testa för nu levande ting
utan söka efter tecken på att liv en gång existerade i vissa miljöer på Mars.
Man planerar också att söka efter biosignaturer
i de frusna haven på Jupiters måne Europa.
I sökandet efter intelligent liv,
försöker vetenskapsmän också att vidga sitt tänkande och sitt sökande.
Vårt enda exempel på intelligent liv är vi själva.
I Star Trek sa doktorn ombord, Bones:
"Det är liv, Jim, men inte det liv vi känner till."
Det är en vanlig felcitering.
Repliken är en rad ur låten "Star Trekkin" av The Firm
och sas aldrig i serien.
Det är liv, Jim, men inte det liv som vi känner till.
Men Spock sa nåt liknande i säsong 1, avsnitt 29.
Det är inte liv som vi känner till eller förstår det.
Det lever uppenbarligen, det existerar.
Tekniska framsteg ger oss nya idéer
om hurdana intelligenta utomjordingar skulle kunna vara.
Nåt vi gör detta århundrade,
och definitivt under första halvan av århundradet,
är att utveckla artificiell intelligens som gör mer
än att spela ett bra parti schack.
Människan är den bäst kända referensen för intelligens.
Vilken fantastisk standard att försöka leva upp till.
Vi tänker på utomjordingarna som en mjuk och kladdig biologi,
när majoriteten av intelligensen i universum mycket väl kan vara
syntetisk intelligens.
En bra sak som hjälper oss när det gäller att tänka på sånt vi inte vet...
...är science fiction.
Arrival var faktiskt en av mina favoritfilmer,
på grund av tanken att utomjordingarna kunde vara så annorlunda
mot intelligenta humanoider.
Jag tror att det är så det kommer att vara.
Science fiction har format våra rymdprogram redan från starten.
The Martian Chronicles, War of the Worlds, många av våra äldre vetenskapsmän
inspirerades av dessa tidiga romaner
och de har skapat den vetenskapliga verklighet av Mars-utforskning
som vi har i dag.
Det är ett sökande över flera generationer.
Vi har just börjat. Vi lägger grunden för en lång strävan.
Tänk er volymen av alla jordens hav.
Låt oss säga att det är volymen av det sökområde
där vi kanske hittar en signal.
På 50 år, hur mycket av det havet har vi genomsökt?
Ett enda futtigt glas vatten.
Vare sig vi hittar utomjordiskt liv eller får veta att vi är ensamma,
så kommer det att säga oss mycket om vår civilisation
och hur vår framtid kan komma att bli.
Tänk tillbaka till teorin om det stora filtret.
Det kan vara så att liv sällan uppstår,
eller att universum myllrar av liv, men inget så smart som vi.
Det är goda nyheter för framtiden av vår civilisation.
Det betyder att vi kanske är den enda planeten i galaxen
som kom så långt som till intelligent liv,
och därför kan känna oss trygga
i tusentals eller miljontals år i framtiden.
Eller kanske det svåraste stadiet ligger framför oss,
med nån okänd utmaning som väntar mänskligheten.
Om livet på jorden är typiskt och vi är typiska,
men det typiska är att man inte överlever särskilt länge,
så säger det inte mycket om vår framtid.
Det viktiga med sökandet efter liv på andra platser i universum
är sökandet efter att förstå oss själva.
Det är viktigt för att vi ska förstå hur vi som planet hamnade här,
och hur sällsynta vi är eller inte är.
Och för människor är det en förståelse för vad nästa stora steg är för oss.