Acum 50 de ani, astronomii au recepționat acest semnal radio din spațiul îndepărtat.
Semnalul se repeta atât de regulat,
încât era mai precis decât un ceas atomic.
Ce putea să fie? Nu putea fi din natură.
Crezându-se a fi o transmisiune extraterestră,
semnalul a fost poreclit OMV-1, adică „Omuleți Mici și Verzi”.
S-a dovedit a fi un pulsar: unde radio provenind de la o stea neutronică
care suferise un colaps gravitațional cu 5,5 milioane de ani în urmă.
Mulți dintre noi pun extratereștrii în aceeași oală cu fantomele
sau cu monstrul din Loch Ness: un subiect științifico-fantastic,
bun pentru dereglați, țăcăniți și amatori ai teoriei conspirației.
Imediat, am fost ridicat de la sol,
la înălțimea la care se aflau ei.
Atunci am văzut pentru prima oară ceva coborând, un fel de lift.
Acesta e un centru pentru distribuirea informației
care îmi parvine telepatic de la oamenii din spațiu.
În repetate rânduri, cercetători serioși au crezut că au descoperit dovezi
ale vieții extraterestre.
Astea chiar sunt canale pe Marte?
Calotele polare sunt apă înghețată?
Recent, în 2016,
astronomii au sugerat că anumite tipare nemaivăzute de stingere
ale unei stele ar putea fi dovada unor structuri uriașe,
construite de o civilizație avansată,
pentru a valorifica energia stelei.
Acestea s-au dovedit a fi praf.
Cercetătorii sunt convinși că există viață și dincolo de Pământ.
ASTRONOM
Nu c-am fi găsit dovezi, n-am găsit.
Motivul pentru care credem că există e simplu:
dacă nu există, înseamnă că Pământul e un miracol.
Cei mai mulți cercetători care studiază universul
nu consideră o nebunie căutarea extratereștrilor, ci că nu i-am găsit încă.
Într-un univers atât de extins, unde e toată lumea?
UN SERIAL DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
Obiecte neidentificate....
Claxoane de avertizare în întreaga lume.
Dumnezeule, uită-te la aia!
O PRODUCȚIE VOX
Cât de repede ar dispărea diferențele dintre noi
dacă ne-am confrunta cu o amenințare extraterestră.
Există un milion de alte civilizații.
Toate arată minunat de urât.
Și toate-s mult mai inteligente ca noi.
VIAȚĂ EXTRATERESTRĂ
Tomberoanele dispar de pe trotuarele din oraș în număr alarmant.
Furtul tomberoanelor este o bătaie de cap publică tradițională.
Probabil ați auzit reportaje locale pe acest subiect.
În 1950, revista The New Yorker a publicat o caricatură pe acest subiect,
dând vina pe extratereștrii răutăcioși.
Gluma absurdă a inspirat una din cele mai profunde observații
din istoria științei moderne.
Văzând caricatura, fizicianul Enrico Fermi
ar fi izbucnit: „Unde-i toată lumea?”
Faptul că n-am găsit dovada existenței extratereștrilor
a devenit cunoscut drept paradoxul lui Fermi.
În total, există cam 10 la puterea a 22-a stele.
Asta înseamnă cam 10.000 de stele la fiecare fir de nisip de pe Pământ.
O aproximare științifică precaută spune
că 5% din toate stelele seamănă cu soarele nostru,
ceea ce înseamnă 500 de miliarde de miliarde de sori în univers.
Mulți cercetători sunt mai încrezători ca niciodată că extratereștrii există
datorită unor descoperiri revoluționare din ultimele decenii.
[NASA] N-A FINANȚAT CERCETAREA... S-AR PUTEA ASTA SCHIMBA?
Nimeni n-ar fi putut afirma că existau planete în afara sistemului nostru solar
până în anii '90.
Acum, cercetătorii cred că, din cinci stele ca soarele, una are o planetă.
O planetă ca a noastră.
Când sunt întrebată care-s șansele să existe viață extraterestră...
PLANETOLOG
...mereu răspund: „100%”.
Fiindcă există foarte multe stele și planete.
Noi credem că aproape fiecare stea are planetele sale.
Cercetătorii au descoperit forme de viață pe Pământ
în medii complet neașteptate.
Există forme de viață în subteranul planetei...
ASTROBIOLOG
...la kilometri adâncime, în mine de aur.
Există forme de viață lângă craterele vulcanice.
Există forme de viață în reactoarele nucleare.
Există forme de viață în cele mai extreme condiții.
Asta ne umple de speranță în căutarea formelor de viață extraterestre,
fiindcă nu ne putem aștepta ca toate planetele
să aibă exact aceleași condiții ca Pământul.
Aproximările despre câte planete similare Pământului vor dezvolta viață variază.
Cu toată încrederea științifică, să presupunem
că doar una din o mie va reuși asta.
Asta înseamnă că un fir de nisip din zece de pe Pământ
reprezintă o planetă cu forme de viață
și doar una din o mie de planete dezvoltă forme de viață inteligentă.
În total: un cvadrilion de civilizații extraterestre inteligente.
Zece mii doar în galaxia noastră.
Formele de viață extraterestre au și timpul de partea lor.
VÂRSTA APROXIMATIVĂ A UNIVERSULUI VÂRSTA PĂMÂNTULUI
Pământul e de vreo trei ori mai tânăr decât Universul.
Deci a fost timp suficient...
FIZICIAN
...ca civilizațiile să devină tot mai avansate
și să se răspândească prin univers.
În atâta spațiu și în atâta timp,
calculele par destul de clare.
Ar fi trebuit să fi găsit extratereștri până acum sau să ne fi găsit ei pe noi.
FARFURII
Este o teorie populară care explică de ce nu am găsit dovezi despre extratereștri.
Le-am găsit, de fapt.
Dar guvernele le-au mușamalizat.
Consider că farfuriile zburătoare văzute de piloții veterani și de aviația militară
sunt obiecte de pe o altă planetă.
Cei care ne critică ne acuză mereu
că forțele aeriene americane ascund informații
despre acest subiect de publicul general.
E complet neadevărat.
Din când în când, se mai ivește ceva care readuce teoria în centrul atenției,
precum dezvăluirile din 2017 cu privire la milioanele investite de guvern
într-un program secret de cercetare a aparițiilor OZN-urilor.
Uită-te la chestia aia!
Însă, după cum va afirma orice cercetător,
cercetarea OZN-urilor nu-i același lucru cu cea a formelor de viață extraterestre.
Cuvântul OZN înseamnă „obiect zburător neidentificat”.
E neidentificat.
Prin definiție, e un subiect deschis.
Nu înseamnă că a fost identificat drept o navă spațială extraterestră.
Cercetătorii au propriile teorii preferate
cu privire la acest subiect.
Poate că au venit pe Pământ,
nu le-a plăcut ce-au găsit și au plecat.
Imaginați-vă, pentru un moment, că aveți o invazie de furnici în casă.
Se mai întâmplă.
Să zicem c-ați vrea să aveți o conversație cu furnicile.
„Scuzați-mă, puteți să plecați de-aici?” Cum le-ați spune asta?
Îmi place teoria, că suntem prea proști momentan.
Suntem la nivelul la care, dacă ar vrea să ne vorbească,
aceste forme de viață inteligente nici n-ar putea comunica cu noi.
Poate au alte lucruri mai bune de făcut
decât să hoinărească prin galaxie.
Ne-au văzut planeta,
dar nu vor să interacționeze cu noi
până nu vom ajunge la un anumit nivel de avansare tehnologică sau socială,
la care am fi pregătiți să interacționăm cu alții.
Poate că galaxia e colonizată,
poate e foarte colonizată,
doar că nu în zona noastră.
Cu alte cuvinte, faptul că părem a fi singuri pe lume
sugerează că suntem într-o văgăună.
E important de reținut că, atunci când Fermi a calculat șansele
ca viața extraterestră să existe,
totul s-a bazat pe o ipoteză.
Cu atâtea planete și stele în jur,
el a pariat că cel puțin câteva vor dezvolta forme de viață,
care ar evolua apoi și s-ar răspândi.
Problema cu acest pariu este că noi nu știm multe lucruri despre viață.
Teoria marii selecții ne ajută să ne gândim la ce nu știm.
Imaginați-vă evoluția vieții ca pe o serie de garduri.
VIAȚĂ EXTRATERESTRĂ NOI
Întâi, moleculele încep să se multiplice.
care evoluează apoi în forme de viață unicelulare, apoi pluricelulare,
apoi în animale cu creiere mai mari care pot folosi unelte,
apoi în animale și mai inteligente care pot crea unelte mai bune. Ca noi.
COLONIZAREA GALAXIEI PE AICI
Și, în sfârșit, animale care află cum să colonizeze galaxia.
Date fiind mărimea și vârsta universului,
s-ar părea că multe specii extraterestre ar fi trebuit să ne fi depășit deja.
Asta dacă nu cumva una din etape e mai dificilă decât credem noi.
S-ar părea că,
în condiții propice, formele de viață vor apărea cu siguranță,
însă adevărul e că nimeni nu știe sigur.
Habar nu avem cum iau viață formele lipsite de viață.
Știm cum e structurată viața,
însă nu știm multe lucruri despre tranzițiile majore.
Știm care sunt gardurile principale în procesul evolutiv al vieții.
Însă nu știm cât de ușor sunt de depășit.
O altă formă de viață ne-ar putea ajuta să înțelegem mai bine formele de viață.
Dar, până acum, extratereștrii nu ne-au contactat.
Depinde de noi să-i găsim.
Ascultați sunetul soarelui și al stelelor!
Mi-am petrecut toată cariera la institutul SETI,
dedicat căutărilor formelor de viață extraterestre. Dar, de fapt, nu știm să detectăm direct forme de inteligență.
ASTRONOM
Când cercetătorii caută forme de viață extraterestre inteligente,
se uită după urme tehnologice,
adică dovezi ale tehnologiei extraterestre.
Vrem să găsim forme de viață extraterestre inteligente
descoperind ceva construit, ceva artificial,
pe care natura nu-l poate produce.
Dacă găsim tehnologie,
vom presupune, cel puțin la un moment dat,
că există și o formă de viață inteligentă care l-a construit.
De aproape, luminile orașelor reprezintă urmele tehnologice de pe Pământ.
Din depărtare, extratereștrii ar putea observa sateliții și stațiile spațiale
care se învârt în jurul planetei.
De la o depărtare mai mare, ar putea recepționa semnale radio
sau ar putea da peste sondele Voyager
care se plimbă prin spațiul interstelar.
INFORMAȚII DESPRE OAMENI LA BORD
Uneori, lucrurile care ni se par urme tehnologice
se dovedesc a fi fenomene naturale, precum pulsarul.
Însă, din moment ce semnalele radio încă sunt cele mai promițătoare piste,
cercetătorii ascultă multe semnale venite din cer.
Dacă ați văzut filmul Contact,
știți cadrul cu Jodie Foster pe capota mașinii, cu căștile pe urechi,
care arată nițel ridicol.
Fiindcă, de fapt, computerul din camera de control din observator
procesa semnalul.
Analizează echivalentul volumului Encyclopædia Britannica
în fiecare secundă.
Jill Tarter știe ce zice. Personajul jucat de Jodie Foster se bazează pe ea.
Sfinte Sisoe!
Are șansa să spună „Sfinte Sisoe!”
Sperăm ca, pe viitor, să avem și noi șansa asta.
Însă acesta e doar un mod de a căuta forme de viață extraterestre.
Mai există și urmele biologice.
URMĂ TEHNOLOGICĂ URMĂ BIOLOGICĂ
Urmele biologice demonstrează că au existat, cândva, forme de viață
într-un mediu oarecare.
Dacă extratereștrii ar veni pe Pământ după extincția omenirii, ar găsi urme biologice sub forma fosilelor
și dovezi chimice ale proceselor vieții.
Replica mea preferată pentru copii
e că formele de viață fac caca,
deci știm că toate formele de viață absorb energie și produc deșeuri.
Dacă extratereștrii ne-ar observa din exterior,
ar observa urmele biologice sub forma apei
și gazelor din atmosferă.
Oxigenul este atât de reactiv,
încât nu se poate păstra în atmosferă decât dacă e produs încontinuu.
Fără forme de viață, atmosfera Pământului n-ar mai avea oxigen,
așa că noi căutăm gaze care nu-și au locul
și care pot fi atribuite formelor de viață. Acestea sunt urme biologice.
Dar e foarte dificil să cauți urme biologice pe alte planete.
Nici măcar nu vedem planetele din afara sistemului nostru solar.
Stelele sunt mult mai luminoase decât planetele.
Parcă ai încerca să vezi un licurici pe un reflector.
În prezent, avem o tehnică cu care căutăm planete: tehnica tranzitului.
Când planeta trece prin fața stelei sale, lumina stelelor se atenuează ușor.
Aceste diminuări de lumină le oferă cercetătorilor indicii
despre posibilitatea existenței formelor de viață.
De exemplu, distanța până la steaua sa.
„Zona Goldilocks” este distanța de la stea
la care temperatura planetei, încălzită de stea, nu-i nici prea ridicată,
nici prea scăzută, ci numai bună pentru forme de viață.
Cercetătorii au reușit să creeze niște ipoteze uimitoare despre planete
pe baza tiparelor de lumină.
Cercetătorii spun că au găsit un „super-pământ”
cu o gravitație foarte puternică.
PLANETA HD 40307 G
Un sistem planetar cu șapte planete, toate îngrămădite în „zona Goldilocks”...
SISTEMUL TRAPPIST-1
...chiar și o planetă care ar putea avea vegetație roșie
după diferitele raze luminoase primite.
PLANETA KEPLER 186F
Cercetătorii au descoperit că există 3.500 de planete în afara sistemului nostru.
Cele mai multe au fost descoperite în ultimii cinci ani.
PLANETE CONFIRMATE
Iar uneltele devin tot mai bune.
TELESCOPUL JAMES WEBB
Cu următoarele telescoape spațiale, vom vedea galaxii și mai îndepărtate.
Un satelit abia lansat...
TELESCOPUL TESS
...va examina tot cerul în căutarea unor planete noi,
nu doar secțiuni mici din spațiu.
Astronomii dezvoltă noi tehnologii...
DEZVOLTAREA CORONOGRAFULUI
...care le-ar permite să observe direct planete îndepărtate.
Limita dintre ce este considerat
o nebunie
și ce e la modă se schimbă permanent.
TELESCOPUL JAMES WEBB
Pe lângă noile metode de căutare a vieții în spațiul îndepărtat,
cercetătorii folosesc metode de căutare și în zonele mai apropiate.
- Am aterizat. - Recepționat.
În anii '70, au fost trimise două sonde de aterizare pe Marte,
pentru a testa solul în căutarea unor forme de viață.
A fost prima și singura încercare.
Unul din experimente a dat rezultate negative,
dar celălalt a avut rezultate pozitive, demonstrând existența unui proces
pe care-l asociem doar cu ființele vii.
Când unele rezultate au fost pozitive,
iar celelalte au fost negative, au apărut polemici,
fiindcă situația era ambiguă.
A fost dificil de afirmat că am găsit forme de viață.
Contradicția ar putea însemna c-a avut loc o reacție chimică necunoscută
care doar părea să fie procesul unei ființe vii.
NAVA SPAȚIALĂ MRO
Însă, din anii '70 încoace, am descoperit că formele de viață în medii extreme
folosesc energia diferit și lasă urme diferite asupra mediului.
Experimentele au fost concepute
pe baza cunoștințelor de atunci asupra vieții,
ceea ce reprezenta o perspectivă foarte limitată.
Trebuie să ne întoarcem pe Marte și să repetăm experimentul.
MARTE 2020
Misiunea Marte 2020 este șansa noastră următoare.
Spre deosebire de experimentele Viking, nu va căuta forme de viață curente,
ci semne care să arate că a existat viață pe Marte în anumite medii.
Se mai pregătește o misiune pentru a căuta urme biologice...
MISIUNEA EUROPA CLIPPER
...în oceanele înghețate de pe luna lui Jupiter, Europa.
Pentru a găsi forme de viață inteligente,
cercetătorii încearcă să-și extindă și perspectiva, și căutările.
Singurul exemplu cunoscut de formă de viață inteligentă suntem noi.
Știi...
în Star Trek, parcă doctorul de la bord, Bones,
spunea ocazional: „E o formă de viață, Jim, dar nu așa cum o știm noi.”
E un citat folosit adesea greșit.
Replica e un vers din piesa „Star Trekkin'”, a trupei The Firm,
care n-a fost menționat în serial.
Totuși, Spock a zis ceva similar
în primul sezon, episodul al 29-lea.
Nu-i o formă de viață ca acelea cunoscute de noi.
Este, evident, vie. Există.
Progresele tehnologice ne oferă idei noi
despre cum ar putea fi formele de viață extraterestre inteligente.
Un aspect asupra căruia ne-am concentrat secolul ăsta,
în prima jumătate a sa, pare să fie
e dezvoltarea inteligenței artificiale ce poate face mai mult decât să joace șah.
Oamenii sunt cel mai bun punct de referință pentru inteligență.
Ce nivel grozav la care trebuie să-ncercăm să ajungem!
Ne gândim că extratereștrii au o constituție moale și gelatinoasă
când, de fapt, cele mai multe forme de viață inteligente din univers
ar putea fi prea bine forme sintetice.
Un lucru care ne poate ajuta să ne gândim la ce nu știm
este literatura SF.
De fapt, Primul contact e unul din filmele mele preferate
datorită conceptului că extratereștrii ar putea fi foarte diferiți
de umanoizii inteligenți.
Chiar cred că așa va sta situația.
Genul SF a conturat programele spațiale încă de la început.
Cronicile marțiene, Războiul lumilor... Mulți cercetătorii de top s-au inspirat
din aceste romane de început,
pentru a crea tehnologiile necesare ca să explorăm Marte,
așa cum facem în prezent.
E o căutare care se întinde pe mai multe generații.
Abia am început.
Abia am pus bazele unui demers foarte îndelungat.
Gândiți-vă la volumul oceanelor de pe Pământ.
Să presupunem că acela e volumul spațiului
unde am putea găsi un semnal.
În 50 de ani, cât la sută din acel volum am reușit să cercetăm?
E echivalentul dezamăgitor al unui pahar de apă.
Fie că găsim forme de viață extraterestră sau aflăm că suntem singuri,
vom ști mai multe despre civilizația noastră
și despre cum va arăta viitorul omenirii.
Amintiți-vă teoria marii selecții!
Se poate ca formele de viață să apară foarte rar
sau ca universul să aibă forme de viață, dar niciuna la fel de inteligentă ca noi.
Astea-s vești bune pentru viitorul civilizației noastre.
Înseamnă că Pământul poate fi singura planetă din galaxie
care prezintă forme de viață inteligente
și nu e niciun motiv pentru care să nu ne meargă bine
încă mii sau milioane de ani de-acum încolo.
Poate că de cea mai dificilă etapă ne vom lovi de-acum încolo
sau poate vom întâmpina pe viitor vreo provocare necunoscută.
Dacă viața e specifică Pământului, iar noi suntem specifici,
dar e specific și faptul că nu trăim prea mult,
asta nu spune prea multe despre viitor.
Căutarea formelor de viață din univers este importantă
fiindcă așa ne vom înțelege pe noi înșine.
E important să înțelegem cum a ajuns planeta noastră aici,
dacă suntem fără pereche sau nu.
E important pentru noi, ca oameni, ca să știm ce ne așteaptă pe viitor.