For 50 år siden fangede astronomer dette signal fra det ydre rum:
Signalet var så regelmæssigt, at det holdt tiden bedre end et atomur.
Hvad var det? Det var ikke naturligt.
De tænkte, det var rumvæsener, så de kaldte det LGM1 "Little Green Men".
Det viste sig at være en pulsar, radiobølger fra en neutronstjerne,
som kollapsede for 5,5 mio. år siden.
Mange af os sætter rumvæsener i samme bås som spøgelser
og Loch Ness uhyret. Noget, der hører til i science fiction,
eller stammer fra tosser og konspirationsteorier.
Straks blev jeg løftet fra jorden til der, hvor de svævede over jorden.
Så så jeg en ting, der kom lige ned, som en elevator.
Dette er centret for distribution af den information,
der kommer gennem mig via telepati fra rumfolket.
Men igen og igen har seriøse videnskabsfolk ment, at de fandt bevis
på liv i rummet.
Er disse kanaler på Mars? Er der frossent vand på polerne?
Og i 2016 hævdede astronomer, at hidtil usete lyssvækkelsesforløb
fra en stjerne kunne være forårsaget af enorme strukturer
bygget af en civilisation for at udnytte stjernens energi.
Det viste sig at være støv.
Man mener, der er biologisk liv udenfor jorden.
ASTRONOM
Ikke fordi vi har fundet den.
Grunden er, at hvis det ikke var tilfældet,
ville jorden være et slags mirakel.
For de fleste videnskabsfolk er det ikke skørt at lede efter rumvæsener.
Det skøre er, at vi ikke har fundet dem.
Hvor er de dog alle sammen henne, i så stort et univers?
Det er vigtigt for os at vide, om vi er alene i mørket.
Uidentificerede objekter. Advarselssirener over hele verden.
Du godeste. Se den lige!
Vores uoverensstemmelser ville hurtigt fortie,
hvis vi stod over for en trussel af en anden verden.
Der er en million andre civilisationer.
De er alle fantastisk grimme, og de er meget klogere end os.
LIV I RUMMET
Mange skraldespande er forsvundet fra fortovene.
Stjålne skraldespande har længe irriteret befolkningen.
Måske har du set det i lokale nyhedsindslag.
The New Yorker udgav endda en satiretegning af det i 1950,
som skød skylden på drilagtige rumvæsener.
Den vittighed inspirerede den mest dybsindige oplysning
om moderne videnskabshistorie.
For fysikeren Enrico Ferni så denne tegning
og sagde, ifølge historien: "Hvor er de alle sammen?"
Det, at vi aldrig har fundet bevis på rumvæsener,
blev kendt som Fermi-paradokset.
Der er omkring 10 i 22. stjerner i alt.
Det er omtrent 10.000 stjerner for hvert sandkorn på jorden.
Ifølge et forsigtigt videnskabeligt skøn minder 5% af disse stjerner om solen,
hvilket betyder, der er 500 milliarder milliarder i universet.
Mange videnskabsfolk er mere sikre end før på, at rumvæsener må findes, på grund af nogle afgørende opdagelser inden for de sidste årtier.
VIL [NASA] SNART FINDE LIV I RUMMET?
Ingen kunne med sikkerhed sige, om der var planeter uden for solsystemet før 90'erne.
Nu mener videnskabsfolk, at en ud af fem sol-lignende stjerner har en planet,
som ligner vores.
PLANETFORSKER
Når nogen spørger om chancen for liv, svarer jeg: "100 %".
Der er så mange stjerner og planeter, og næsten alle stjerne har planeter.
Vi har også fundet liv på jorden i omgivelser, hvor ingen forventede liv.
Vi kan finde liv nede i jorden...
ASTROBIOLOG
...flere kilometer nede i guldminer.
Vi finder liv nær vulkaniske calderaer, i kernereaktorer,
vi finder liv de mest voldsomme steder.
Det giver os håb i vores søgen efter liv andre steder,
da vi ikke forventer, at alle planeter har samme vilkår, som jorden har.
Der er forskellige estimater af jordlignende planeter, som udvikler liv.
Lad os sige, at selv med den nye videnskabelige vished
er det blot en ud af tusinde.
Det vil sige, at hver tiende sandkorn på jorden repræsenterer en planet med liv,
og hvis blot en ud af hver tusind af disse udvikler intelligent liv,
svarer det til en kvadrillion andre intelligente civilisationer i rummet.
10.000 i vores galakse alene.
Liv i rummet har også tiden på sin side.
UNIVERSETS ALDER JORDENS
Jorden er en tredjedel af universets alder.
Der har været lang tid...
FYSIKER
...hvor liv kunne udvikle sig til civilisationer
og for civilisationerne til at sprede sig i galaksen.
Med al den tid og plads er udregningen ganske entydig.
Vi burde have fundet rumvæsener, eller de burde have fundet os.
UFO'ER
Der er en populær forklaring på, hvorfor vi ikke har fundet bevis for rumvæsener:
Vi har fundet det,
men myndighederne har holdt det hemmeligt.
Jeg mener, at UFO'erne, som blev set af tidligere piloter fra flyvevåbenet,
er fra en anden planet.
Vores kritikere siger igen og igen,
at USA's luftvåben tilbageholder information
fra den offentligheden, hvad det angår. Det er helt og holdent forkert.
Nu og da dukker der nyheder op, som giver nyt liv til teorien,
såsom at USA's regering i 2017 brugte millioner af dollars
på et hemmeligt UFO-efterforskningsprogram.
Men som næsten alle videnskabsfolk forklarer,
er søgning efter UFO'er ikke det samme som søgningen efter liv i rummet.
Ordet UFO betyder "Uidentificeret Flyvende Objekt."
Det er uidentificeret. Af den grund kan vi ikke udelukke noget.
Det betyder ikke, at det er et identificeret rumfartøj.
Videnskabsfolk har deres egne teorier om, hvorfor vi ikke har fundet rumvæsener.
Måske kom de uden at kunne lide, hvad de så, hvorefter de rejste videre.
Forestil dig et øjeblik, at du får myrer i huset. Det kan ske.
Lad os sige, du gerne vil tale med myrerne
og sige: "Gå lige jeres vej." Hvordan kan man det?
Jeg kan lide teorien om, at vi er dumme.
Hvis de vil tale med os, er vi ikke nået dertil,
hvor såkaldt intelligente væsener overhovedet kan gøre det.
Måske har de andet at tage sig til end at lystsejle gennem galaksen.
De har set vores planet, men de vil ikke gribe ind,
før vi når til et stadie af teknologisk eller samfundsmæssig udvikling,
som faciliterer denne interaktion.
Måske er vores galakse koloniseret, måske voldsomt koloniseret,
men ikke der, hvor vi er.
Med andre ord er grunden til, at vi ser ud til at være alene, at vi er i et dødvande.
Men vi må huske, at da Ferni udregnede sandsynligheden for,
at der er liv i rummet, var det blot et kvalificeret bud.
Da der er så mange stjerner og planeter, antog han, at nogle ville udvikle liv,
som ville sprede sig.
Problemet med denne antagelser er, at der er meget, vi ikke ved om liv.
Filterteorien hjælper os med at overveje det, vi ikke kender til.
Forestil dig livets udvikling som en række forhindringer.
FREMMED LIV OS
Først kopierer molekyler sig selv
og udvikler sig til encellet og flercellet liv.
Så til dyr med hjerner, der kan bruge redskaber.
Dernæst kløgtigere dyr, der skaber bedre redskaber.
KOLONISÉR GALAKSEN
Og til sidst dyr, der kan kolonisere galaksen.
Grundet universets størrelse og alder
bør mange rumarter have nået det sidste stadie inden os,
med mindre et af stadierne er meget sværere, end vi tror.
Antagelsen synes at være,
at under de rette betingelser vil liv dukke frem,
men i virkeligheden aner vi det ikke.
Vi aner intet om, hvordan ikke-liv forvandles til liv.
Vi ved, hvordan liv opbygger sig selv, men vi kender ikke til overgangene.
Vi ved, hvad de større forhindringer i livets udvikling er,
men ikke hvor svære de er at overkomme.
Et andet eksempel på liv ville hjælpe os med bedre at forstå liv,
men indtil videre har ingen rumvæsener kontaktet os.
Så derfor må vi finde dem.
Lyt til solen og stjernernes lyd.
Hele min karriere har jeg været på SETI-instituttet,
altså: "søgningen efter intelligent liv i rummet".
ASTRONOM
Men vi ved ikke, hvordan man opsporer intelligens.
Når videnskabsfolk søger efter intelligente rumvæsener,
søger de efter såkaldt teknosignaturer, beviser på fremmed teknologi.
Vi ønsker at finde intelligent liv i rummet
ved at finde noget, der er konstrueret, noget kunstigt, som ikke er naturskabt.
Hvis jeg finder teknologi, vil jeg antage, at der på et tidspunkt
har eksisteret en intelligent teknologiudvikler.
Set tæt på har jorden en technosignatur i form af lys fra byerne.
Længere væk kan man se satellitter og rumstationer, der kredser om jorden.
Endnu længere væk kan man opfange radiosignaler eller møde Voyager-sonder,
som suser gennem rummet.
INFORMATION OM MENNESKER
Nogle gange er den teknosignatur, vi ser, blot noget naturligt som en pulsar.
Men da radiosignaler endnu er vores mest lovende spor,
lytter videnskabsfolk intenst til himlen.
I filmen Contact, sidder Jodie Foster på kølerhjelmen med høretelefoner på.
Det er ret skørt,
for i virkeligheden er det computeren i observatoriets kontrolrum,
der behandler signalet.
De analyserer det, der svarer til Encyclopaedia Britannica hvert sekund.
Det ved Jill Tarter. Jodie Fosters karakter var baseret på hende.
Du godeste!
Hun får lov til at sige "Holy shit!", ikke?
Vi håber på en dag at opleve det.
Men det er blot en måde at søge efter liv i rummet.
Der findes også biosignaturer.
TEKNOSIGNATUR BIOSIGNATUR
Biosignaturer er indikationer af, at der har eksisteret liv i omgivelserne.
Hvis man søgte liv på jorden, efter at vi var forsvundet, ville man finde biosignaturer i form af fossiler
og kemiske beviser på livsprocesser.
Jeg ynder at sige til børn, at alt liv laver lort.
Så vi ved, at liv indtager energi og udleder spildprodukter.
Hvis man observerede os på lang afstand,
ville man se biosignaturer i form af vand, og luftarterne i vores atmosfære.
Ilt er så reaktionsdygtig,
at den kun findes i vores atmosfære, hvis den produceres løbende.
Uden liv ville jordens atmosfære ikke indeholde ilt.
Så vi søger efter luftarter, som ikke hører hjemme,
som måske kan tilskrives liv. Vi kalder dem biosignatur luftarter.
Men det er virkelig svært at søge efter biosignaturer.
Vi kan ikke se planeter uden for vores solsystem. Stjerner er meget lysere end planeter.
Det er som at søge en ildflue i en projektør.
I dag bruger vi transitmetoden til at finde planeter.
Når planeten går foran stjernen, dæmpes lyset fra stjernen en smule.
Disse dyk i lyset giver antydninger om, hvorvidt planeten kan indeholde liv.
Såsom afstanden til dens stjerne.
Vi kalder det "Guldlok-zonen", afstanden fra stjernen,
hvor planeten, der opvarmes af stjernen, ikke er for varm,
ikke for kold, men tilpas til at huse liv.
Forskere har udledt interessante ting om planeter blot ud fra disse lysforløb.
De mener, de har fundet en "superjord" med en voldsom tyngdekraft,
et planetsystem med syv planeter, som alle ligger i Guldlok-zonen
og måske endda en planet med rødt planteliv,
da den får lys i andre bølgelængder.
Vi kender i dag til over 3.500 planeter uden for vores solsystem.
De fleste er opdaget inden for de sidste fem år.
BEKRÆFTEDE PLANETER
Og vores midler bliver bedre.
JAMES WEBB-TELESKOPET
Den næste generation af rumteleskoper vil kunne se galakser længere væk.
En ny satellit...
SATELLIT TIL OVERVÅGNING AF EXOPLANETER I TRANSIT
...skal undersøge himmelrummet for planeter,
og ikke blot små sektioner.
Og astronomer udvikler nye teknologier...
UDVIKLING AF STJERNESKÆRM
...til direkte at observere fjerne planeter.
Grænsen mellem det, der opfattes som helt skørt,
og det, der er normalt, rykker sig hele tiden.
JAMES WEBB-TELESKOPET
På trods af nye måder til at søge efter liv i det ydre rum på,
søger videnskabsfolk også knap så langt hjemmefra.
-Vi er landet. -Modtaget.
I 1970'erne sendte vi to landingsfartøjer til Mars for at søge efter livstegn.
Den første og eneste gang var resultatet fra det ene eksperiment negativt,
men et andet bar positivt bevis for en proces, som vi kun forbinder med liv.
Da nogle eksperimenter var positive
og andre negative, var det kontroversielt, fordi det ikke var entydigt.
Så det var svært at udlede, om vi fandt liv.
Uoverensstemmelsen kunne stamme fra en ukendt kemisk proces,
som blot lignede en livsform, der optog energi.
MARS-REKOGNOSERINGSFARTØJ
Men siden 70'erne har vi fundet ud af, at liv i ekstreme områder
bruger energi på andre måder og efterlader andre markører i omgivelserne.
Eksperimenterne var baseret på det liv, vi kendte dengang,
som var en snæver forståelse af livet på jorden.
Vi må tilbage til Mars og prøve igen.
Mars 2020-missionen er vores næste forsøg.
Til forskel fra Viking-eksperimenterne søger denne ikke efter nulevende liv,
men efter tegn på, at liv engang eksisterede i visse områder på Mars.
Der planlægges også en søgning efter biosignaturer
i de frosne have på Jupiters måne Europa.
I søgningen efter intelligent liv
forsøger videnskabsfolk ligeledes at udvide deres tankegang og søgen.
Det eneste eksempel vi har på intelligent liv er jo os selv.
Altså, i Star Trek mener jeg, det var doktoren om bord, Bones,
som sagde: "Det er liv, Jim, men ikke som vi kender det."
Faktisk er det et udbredt fejlcitat.
Replikken stammer fra sangen "Star Trekkin" af The Firm
og blev aldrig nævnt i serien.
Det er liv, Jim, men ikke som vi kender det.
Men Spock sagde dog noget lignende i første sæson, afsnit 29.
Det er ikke liv, sådan som vi kender eller forstår det, men det er tydeligvis i live.
Udviklingen af vores egen teknologi giver os nye forslag til,
hvordan intelligente rumvæsener kunne se ud.
Noget, som vi gør i dette århundrede, i hvert fald i den første halvdel af det,
er at udvikle kunstig intelligens, som gør andet end at spille et godt spil skak.
Mennesker er den bedste reference til intelligent liv.
Sikken en god standard at stræbe efter.
Vi ser på rumvæsener som en blød biologi,
men størstedelen af intelligent liv i universet kunne sagtens være syntetisk.
En god måde
til at hjælpe os med at tænke over det, vi ikke ved, er ved at læse science fiction.
Arrival var en af mine yndlingsfilm,
fordi rumvæsenerne var så forskellige fra intelligente menneskelignende væsener.
Sådan tror jeg, at det vil blive.
Science fiction har formet vores rummissioner fra begyndelsen.
Krøniker fra Mars, Klodernes Kamp, mange ældre videnskabsfolk
blev inspireret af disse tidlige romaner,
og de har skabt betingelserne for udforskningen af Mars i dag.
Det er en søgen hen over generationer.
Vi er kun lige begyndt. Vi lægger blot frøene til en langvarig bestræbelse.
Forestil dig omfanget af alle jordens have.
Lad os sige, det er søgerummets størrelse, hvor vi måske kan finde et signal.
Hvad er der sket på 50 år? Hvor meget hav har vi søgt i?
Det er et ret beskedent halvt glas vand.
Uanset om vi finder liv uden for jorden eller finder ud af, at vi er alene,
vil det fortælle os meget om vores civilisation,
og hvad vores fremtid kunne byde på.
Husk på filterteorien. Måske opstår der sjældent liv,
eller måske vrimler det med liv i rummet, men intet så klogt som os.
Det er godt nyt for vores civilisations fremtid.
Så er vi måske den eneste planet i galaksen, som har nået intelligent liv.
Og så vil vi muligvis stå godt i flere tusinde eller millioner år endnu.
Eller måske ligger det sværeste stadie foran os,
hvor en ukendt udfordring venter menneskeheden.
Hvis livet på jorden er typisk, og vi er typiske,
men det typiske er, at man ikke overlever længe,
tyder det ikke godt for fremtiden.
Vigtigheden af vores søgning efter liv i universet
ligger i en søgen efter at forstå os selv.
Det er vigtigt for at forstå, hvordan vores planet kom hertil,
og hvor sjældne vi er, eller hvor sjældne vi ikke er.
Og det handler om at forstå, hvad menneskehedens næste store skridt bliver.