Mereu m-am întrebat
de ce trebuie să fim zilnic bombardați cu știri despre bursa de valori.
Șaptezeci de tranzacții record până acum...
Trecând de plafonul...
Stabilind oferte publice inițiale record...
Investitorii au profitat...
Când bursa de valori prosperă,
suntem făcuți să credem că economia prosperă.
În America, bursa de valori a tot prosperat în ultimii 40 de ani.
Odată cu bursa de valori prosperă și economia americană.
Bursa ne spune că suntem pe cale să ne îmbogățim.
O bursă de valori înfloritoare, care ne avantajează pe toți...
Bursa de valori a crescut cu aproape trei trilioane de dolari
de la alegeri.
Dar dacă aduni bunurile și serviciile cumpărate și vândute în SUA,
economia propriu-zisă, acea cifră nu mai crește ca pe vremuri.
Salariile abia dacă au crescut în ultimele decenii,
iar averea familiei americane medii
încă nu și-a revenit după Marea Recesiune.
Prin urmare, ce măsoară, mai exact, bursa de valori?
Bursa este barometrul prosperității americane.
Priviți indicele Dow Jones...
NASDAQ a ajuns la cifra de 5.000.
Investitorilor le lasă gura apă...
Dividende!
Un soi de goană după aur...
Suntem martorii unei expansiuni economice globale...
Intrăm în istorie...
Acțiuni răscumpărate...
E o filosofie fundamental obsesivă.
Pentru a înțelege ce anume măsoară bursa de valori, ne putem imagina
o afacere simplă, precum o tarabă cu limonadă.
- Jill se descurcă de minune. - Am planuri mari.
Am încercat să obțin un împrumut, dar banca a spus că-i prea riscant.
Investitorii bogați nu erau interesați.
Jill mai are o opțiune.
Poate să listeze afacerea la bursă, oferind tuturor doritorilor
șansa de a investi în afacerea sa.
Există o procedură numită ofertă publică inițială.
Investitorii plătesc o anumită sumă, să zicem un dolar, pentru a deține
un număr de acțiuni din afacere.
Jill vinde mai multe acțiuni.
Așa îmi dezvolt imperiul de limonadă!
Așa e. Jill poate folosi banii ca să deschidă tarabe noi,
adunând și mai mult profit.
Jill poate folosi o parte din profit ca să dezvolte produse noi.
De asemenea, poate să ofere o parte din bani investitorilor săi.
Aceste sume se numesc dividende.
Jill nu-i obligată să facă asta, dar așa îi entuziasmează pe oameni,
care vor dori să cumpere acțiuni la compania ei.
De exemplu, Sam, care a fost bolnav în ziua ofertei publice inițiale, crede:
„Jill e cea mai deșteaptă fată din lume
și știu că taraba cu limonadă
va avea mare succes.”
Așa că se oferă să cumpere o parte din acțiuni de la unul din investitori,
plătind dublul valorii lor inițiale.
Se gândește: „Dacă Jill o ține tot așa,
pot să vând acțiunile pe mai mulți bani mai târziu.”
Asta reprezintă bursa de valori: oameni care cumpără și vând
acțiuni ale unor companii,
în funcție de cât consideră ei că vor valora acțiunile în viitor.
Doar că, în viața reală,
asta se întâmplă de mii de ori pe secundă, în toată lumea.
Există burse de valori în toată lumea, dar cea de la New York
este cea mai importantă. A fost fondată în 1792,
când 24 de agenți de bursă s-au dichisit în cei mai frumoși pantaloni și pălării
și s-au adunat sub un paltin de pe Wall Street, în New York.
În prezent, acolo se schimbă acțiunile companiilor mari tradiționale,
precum IBM și GE. NASDAQ e fratele mai mic și mai cool.
A fost fondat în 1971 și nu are un sediu propriu-zis,
toate tranzacțiile fiind electronice.
Acolo sunt listate companii de tehnologie precum Apple și Facebook.
Astfel, dacă vrei să știi cum se descurcă bursa de valori din SUA,
trebuie să fii la curent cu ambele.
Aici intră în joc indicii.
Aceștia adună prețurile acțiunilor și le transformă într-un singur număr.
Indicele S&P 500 urmărește 500 dintre cele mai mari companii listate,
în timp ce indicele Dow este mai exclusivist, urmărind 30 de companii
pe care le consideră cele mai importante. În 2015, compania AT&T
a fost înlocuită în top de Apple. Cei doi indici
sunt cei mai importanți din SUA, dar alte țări au indici diferiți,
cu care măsoară propriile burse.
Indicele german Dax...
Indicele londonez FTSE 100...
Indicele Nikkei...
Indicele din Shanghai...
Multe din cele mai mari companii sunt listate la bursă în prezent,
dar situația n-a stat mereu așa.
Un singur om, de cele mai multe ori un bărbat, trăgea frâiele în companie.
Corporațiile mari din anii 1900 aveau, cele mai multe dintre ele...
PROFESOR DREPT COMERCIAL
...un singur acționar, precum Andrew Carnegie...
OȚEL
...Vanderbilt...
CĂI FERATE
...Rockefeller.
PETROL
Aceștia dețineau controlul absolut în companiile lor.
Schimbarea a survenit la începutul secolului al XX-lea.
Începem să fim martorii ascensiunii unor companii precum General Motors,
General Electric și RCA.
Companiile au descoperit ce a descoperit și Jill,
că poți să te extinzi mai repede dacă vinzi o parte din acțiuni publicului.
Acționarii vor să facă bani.
De aceea, dacă directorul ia o decizie catastrofală,
aceștia încep să-și vând acțiunile, făcând ca prețul acestora să scadă.
Opusul acestei situații e și el valabil, posibilitatea rambursării
încurajându-i pe oameni să investească în idei noi și riscante.
De aceea, bursa de valori poate fi o forță a binelui.
Împinge companiile să ia decizii bune,
pentru a face mai mulți bani pe care să-i achite acționarilor
și pe care să-i investească în afacere pentru a crea noi locuri de muncă.
La mijlocul secolului al XX-lea, listarea corporațiilor la bursă
s-a dovedit a fi cea mai puternică, eficientă
și benefică opțiune din lume.
Se simte apropierea prosperității, iar compania de telefonie
e un participant recunoscător.
După cel de-al Doilea Război Mondial, bursa a ajutat la atingerea culmilor
prosperității americane comune.
Începe o nouă eră. Faceți ca sistemul să fie mai democratic,
măriți fluxul de capital pentru finanțarea afacerilor!
Corporația trebuia să fie un mijloc
prin care să se ofere oportunități de investiții nu doar bogătanilor,
ci și americanilor de rând. Produce profituri mari pentru investitori.
Nu crezi că ar trebui să investim?
Milioane de slujbe sigure și bine plătite.
Creează produse inovatoare care se vând în toată lumea.
Directorii și managerii se considerau administratori sau mandatari
ai unor instituții publice grozave, menite să-i slujească
nu doar pe acționari, ci și pe creditori,
pe furnizori, pe angajați și comunitatea în sine.
Buick a furnizat un loc în care să se adune purtătorii de scutece.
Iar managerul general al companiei, Ivan Wiles, a venit în vizită.
Compania Du Pont...
Chimia modernă și industria modernă fac echipă
pentru a sluji America modernă.
Aceste corporații publice au ajutat la consolidarea clasei mijlocii din SUA,
iar cei care au înțeles procedura
au descoperit că jocul la bursă putea duce la îmbogățire.
Ca tipul ăsta..
Am lucrat la căile ferate...
Muzica folk e doar un hobby, el fiind investitorul miliardar...
Warren Buffett...
Cel mai mare titan de pe Wall Street.
Faimosul investitor.
Warren Buffet are o avere de 84 de miliarde...
Buffett e faimos pentru un anumit tip de investiție.
Investirea în acțiuni depreciate, analizarea atentă a companiilor...
ECONOMIST LAUREAT AL PREMIULUI NOBEL
...analizarea bilanțului, a afacerii.
Însă, dacă n-ai timp să faci asta, iată un pont chiar de la el!
Cumpără un fond de indici S&P 500 ieftin!
Asta înseamnă să investești o sumă mică în toate companiile urmărite de indice.
În principiu, beneficiezi de pe urma bursei de valori.
Cealaltă opțiune ar fi să te lași pe mâna investitorilor profesioniști
care, pentru un onorariu, încearcă să depășească bursa.
Buffett a pariat un milion împotriva unui fond speculativ că, în 10 ani,
un fond de indici va face mai mulți bani.
Și a câștigat. E dificil să alegi acțiuni, dar există o strategie populară.
El e John Maynard Keynes.
Vi-l amintiți datorită mustății sale legendare.
El a inventat strategia. Keynes a câștigat premiul Nobel,
fiind unul din cei mai mari economiști ai secolului trecut.
El a observat o strategie a ziarelor.
O pagină întreagă din ziar
era dedicată unor portrete frumoase, din care trebuia să le alegi
pe cele mai frumoase șase și să faci un top
pe care să-l trimiți ziarului.
Ziarul întocmea topul final în funcție de voturile primite,
iar câștigătorul era persoana aleasă de mulțime.
Să ne gândim la acest concurs. Să aleg fetele care mi se par mie
că-s cele mai frumoase? Nu, ar trebui să aleg fețele
pe care le-ar alege alții.
Asta se întâmplă la bursa de valori.
Nu valoarea reală a companiilor determină prețul acțiunilor.
Cele mai populare povești despre companii dictează prețul acțiunilor.
Uneori, poveștile sunt susținute de fapte reale.
Valoarea acțiunilor companiei Chipotle a scăzut cu peste 30%,
ca urmare a unei serii de epidemii,
printre care de E.coli, de salmonella, și de norovirus.
Scandalul provocat de emisii duce la devalorizarea acțiunilor Volkswagen.
Uneori, aceste povești sunt invenții pure.
Companiile de internet sunt cele mai profitabile investiții
din ultima generație.
Valoarea acțiunilor a crescut până la cer. Lycos,
Excite, Yahoo...
Acțiunile companiilor de internet devin tot mai valoroase. În anii '90, se spunea că vor domina
companiile de internet.
Aceste companii n-ar trebui să încerce să facă profit.
E o poveste frumoasă, pe jumătate adevărată.
Avem exemple ca Amazon, Google.
Problema e că nimeni n-avea cum să regleze povestea:
cât va crește valoarea lor?
E o creștere fără sfârșit?
S-a schimbat economia pentru totdeauna?
Știi că ceva nu merge când toată lumea zice:
„E ca o bulă.” E efectul bulgărelui de zăpadă.
Crește și tot crește, dar nu poate continua la nesfârșit.
Domeniile „.com” încep să piardă teren în toată lumea.
Multe domenii „.com” s-au dus pe copcă.
Au dispărut 300.000 de slujbe în IT. E descris drept un proces care-ți taie respirația.
Valoarea acțiunilor a scăzut ca niciodată,
lăsându-i cu gura căscată pe investitori și pe comercianți.
Când au loc astfel de scurtcircuite ,
nu doar investitorii sunt afectați, ci întreaga economie.
Milioane de oameni pot ajunge șomeri, firmele dau faliment,
iar pensiile sunt la pământ.
Dar chiar și când bursa de valori prosperă, iar investitorii fac bani,
asta tot poate afecta economia.
Ne îndreptăm spre cea mai dură criză energetică
de la Al Doilea Război Mondial încoace.
Șoferii au început să stea la cozi cu noaptea-n cap, sperând să apuce
benzină pentru o zi.
Sunteți supărată din cauza creșterii prețurilor?
Sunt descurajată și mi-e scârbă de situația actuală.
Lumea începea să se îngrijoreze că ceva n-a mers bine
în economia americană.
Până la urmă, au fost arătate cu degetul marile corporații listate la bursă,
din cauza managementului lor.
Iată-l pe Milton Friedman, acuzatorul numărul unu.
Fiind un economist faimos, a fost invitat la multe show-uri populare
pentru a-și explica perspectiva.
Te-ai îndoit vreodată în ceea ce privește capitalismul
și lăcomia care ne-a cuprins?
Spune-mi, cunoști vreo societate care nu se bazează pe lăcomie?
Vă mai amintiți roata? Friedman nu era fanul ei.
El considera că roata avea nevoie doar de o spiță: acționarii.
În 1970, a publicat un articol care a făcut senzație.
Faimosul editorial a apărut în New York Times.
Economistul afirma că, deoarece corporațiile sunt deținute de acționari,
singura obligație a afacerilor în sine era să facă profit.
Gordon Gekko exprimă, în Wall Street, perspectiva lui Friedman.
Voi dețineți compania. Exact, voi, acționarii,
de care birocrații ăștia își bat joc.
Lăcomia, în lipsa unui termen mai bun, e bună.
Iar corporațiile i-au ascultat sfatul.
Salariul conducerii a început să depindă de creșterea valorilor acțiunilor.
Ei bine, dacă 80% din salariul directorului executiv
depinde de prețul pe care-l vor avea acțiunile anul următor,
acesta sau aceasta va face tot posibilul ca prețul acțiunilor să crească.
Chiar dacă de consecințe vor fi afectați angajații, clienții, societatea,
mediul sau chiar corporația în sine, pe termen lung.
Directorii executivi investesc mai mult pentru a crește prețul acțiunilor
pe termen scurt, ca reducerea costurilor sau răscumpărarea unor acțiuni
pentru a diminua creditul și a crește artificial prețul.
Între 2007 și 2016, așa și-au cheltuit companiile listate la S&P 500
mai bine de jumătate din venituri.
Alte 39 % din venituri au ajuns la acționari sub formă de dividende,
astfel încât n-au rămas multe procente pentru mărirea salariilor, extindere
sau dezvoltarea unor produse noi, ceea ce ar ajuta economia pe termen lung.
Dacă ai o perspectivă pe termen lung ca, într-o sută de ani...
FOST DIRECTOR EXECUTIV
...să fii încă pe piață, poate cu produse ușor diferite,
alegerile pe care trebuie să le faci
în materie de investiții, oameni și capital sunt diferite
de cele făcute pentru afaceri care să genereze profit în doi ani.
În 2012, compania de birotică Wausau investea
pentru a trece de la producția de hârtie de scris
la cea de hârtie creponată.
Însă un fond speculativ a cumpărat mai multe acțiuni, forțând compania
să reducă costurile.
Au spus că nu-i nevoie să facă asta.
Mai degrabă ar crește dividendele.
Noi, conducerea, ne-am opus.
Am fi acceptat reducerea salariilor...
FOST MAȘINIST
...doar ca să evităm falimentul.
Wausau Paper a anunțat că va închide fabrica din Brokaw în data de 31 martie...
Lăsând aproape 450 de oameni fără loc de muncă.
Știrea e îngrozitoare nu doar pentru muncitorii care vor rămâne șomeri,
ci și pentru comunitatea din Brokaw, unde s-a înființat compania.
Nu voi uita ziua de 7 decembrie. Era comemorarea atacului de la Pearl Harbor
și ziua în care l-am îngropat pe tata.
A fost și ziua când am fost concediat.
Ziua următoare, când am mers la muncă, era ca la nebuni.
Oamenii plângeau.
Se întrebau de ce?
A fost un șoc.
Mă îngrijorează că am ajuns să punem mai mult preț pe drepturile acționarilor
în loc să fim atenți la responsabilitățile partenerilor pe termen lung.
E o tendință care a prins rădăcini de ceva vreme și care a devenit
tot mai puternică și mai importantă.
Asta amenință serios capacitatea corporațiilor noastre de a urmări
acele proiecte care duc la viabilitate pe termen lung și la creștere economică.
Concedierea muncitorilor, închiderea fabricilor, menținerea unor salarii mici
sunt decizii cu impact negativ asupra economiei,
dar pot fi grozave pentru profiturile pe termen scurt ale unei companii,
iar bursa de valori pe asta se concentrează.
Bursa de valori a avut un debut impresionant...
A înregistrat un record...
Recorduri la bursă...
Economia americană avansează, la fel și taurii de pe Wall Street.
A fost o zi mare la bursă...
Indicele S&P 500 a ajuns la o valoare record.
Onorariile directorilor executivi au crescut odată cu bursa de valori.
În 1973, un director executiv mediu câștiga de 22 de ori mai mult
decât un muncitor obișnuit. În 2016, câștiga de 271 de ori mai mult.
Pe măsură ce bursa a crescut ca valoare, tot mai puțini americani au beneficiat.
Procentul de americani care au investit în bursa de valori e cel mai mic
din ultimii 20 de ani, fiindcă clasa mijlocie s-a retras.
Nu-i de mirare că, odată cu creșterea prețurilor acțiunilor în SUA,
a crescut nivelul de inegalitate, dar nu e nevoie ca situația să rămână așa.
Bursele de valori le oferă oamenilor șansa de a decide
care companii merită să aibă succes, care idei merită să fie susținute.
E vorba de a le oferi oamenilor ceva cu care să se joace.
Dacă analizezi țările prospere, toate au burse de valori,
iar țările care au încercat să închidă aceste burse
au început să le instituie din nou.
Partenerii pot influența comportamentul companiilor,
interesele de care țin cont.
Cei mai mulți dintre noi se gândesc la viitorul pe termen lung.
Ne pasă de vecinii, de copiii și de nepoții noștri.
Avem valori și principii morale și vrem ca toate companiile să facă bani
prin activități benefice lumii,
nu prin acțiuni care-i rănesc pe oameni și distrug Pământul.
Asta vor cei mai mulți dintre acționari.