Alle vil se bra ut.
Og mange steder i verden
er det synonymt med slank. Men det er et problem:
Vi spiser flere kalorier.
Antall overvektige i verden har økt kraftig.
Dette har skapt en slankeindustri til en verdi av 66 mrd. dollar i USA,
med populære bøker, frossenmat, medlemsprogrammer,
pulver og piller,
og alt hevdes å være nøkkelen til vekttap.
Men vi har ikke knekt koden ennå.
Studier viser at folk flest bare går ned litt i vekt
for så å legge på seg igjen.
Hvorfor går mange av oss på diett da?
Og hvorfor virker ikke dietter?
EN ORIGINAL DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Alt du trenger for å bli vakker, er i denne boksen.
Vi har fått mye feilaktig informasjon,
ofte fra aktører som vil tjene penger.
Slanking fordrer en realistisk tilnærming.
Det burde ikke være så mye uklarhet.
Det er en stor opptur når vekten omsider skriker: "Suksess!"
SLANKEFORSØK I LØPET AV ET LIV
Amerikanere går i snitt på fem slankedietter i løpet av livet.
For kvinner er tallet sju.
Det er mange dietter å velge mellom.
Det dukker stadig opp nye
som hevder å være basert på moderne forskning.
Men stort sett er det de samme diettene som går igjen.
Ofte er de ikke vitenskapelig forankret.
For eksempel hevdet den ketogene dietten og den første Atkins-dietten
at dem som åt mindre karbohydrater, kunne innta flere kalorier og gå ned i vekt.
Studier viser at det ikke stemmer.
Og paleo-dietten? Våre paleolittiske forfedre spiste ikke slik mat.
Det er flust av bevis på de åt korn.
Noen dietter er tilpasset en gitt kropps- og blodtype.
Men heller ikke dette underbygges av forskning.
Vitenskapen har lenge avvist at detox har effekt.
Kroppen er nemlig utviklet slik at den kan
kvitte seg med giftstoffer selv.
Slankemidler, og da spesielt piller, er knapt lovregulert.
Så produsenter trenger ikke å bevise at de virker.
Og så er det fettfattige dietter.
"Lavt fettinnhold" betyr ikke nødvendigvis at en matvare er sunn.
Den kan være full av sukker og kalorier.
Når det gjelder dietter med lite fett og karbohydrater,
skorter det ikke på uenighet.
Nye rekrutter, nye regler og en ny fiende.
Fett.
Fett utgjør en helsetrussel? Tydeligvis ikke.
Karbohydrater er venner, ikke fiender.
Sukker er livsfarlig, og karbohydrater er fæle greier.
I 2013 utførte dr. Christopher Gardner og hans team ved Stanford en studie.
Vi undersøkte to populære dietter, en fettfattig diett og lavkarbo.
Vi ba ingen om å finne ut hvor mange kalorier
de måtte begrense seg til for å gå ned.
Vi fokuserte bare på å unngå mye fett
og mye karbohydrater,
men ingen skulle gå sultne.
De fikk med 609 frivillige som hadde alt fra 7 til 45 overflødige kilo.
Disse ble satt på en fettfattig diett eller en lavkarbodiett i ett år.
Tidligere dietter hadde i beste fall en liten effekt.
Dette var en helt ny erfaring for meg.
Jeg var der da resultatene ble presentert
og alle dataene ble lagt frem.
Det var overraskende at det ikke spiller noen rolle.
Resultatene? De var så å si identiske.
Noen gikk kraftig ned i vekt, men ikke flertallet.
Jeanne gikk ned tre kilo, mens Yvette la på seg to.
Hvorfor fungerer dietter for noen, men ikke for andre?
Svaret er enkelt.
Dietter fungerer ikke for folk flest fordi folk flest ikke følger dem.
Mange opplever likevel dette som et nederlag.
Det skyldes delvis reklamen.
Å gå kraftig ned i vekt hevdes å være enkelt.
Det er gjort på 1-2-3!
Metoden springer helt tilbake til 1863,
da en britisk begravelsesagent, William Banting,
ga ut den første bestselgende slankeboka.
Letter on Corpulence, Addressed to the Public
var et 16-siders, effektivt lavkarbo-program.
Det er en sympatisk, selvbiografisk utredning.
Den var ulik de autoritative, medisinske tekstene.
Han skrev med medfølelse og brukte litt humor.
På moderne vis uttrykte han: "Jeg føler med deg.
Jeg så også slik ut før.
Følger du mitt program, er du reddet."
Boka ble en bestselger.
I store deler av Europa ble "Banting" synonymt med slanking.
I Sverige er det ennå slik.
De sier: "Jag banter". De har ikke et ord for slanking.
Men historisk sett
er overvekt unntaket, ikke regelen.
Maten måtte dyrkes frem og lages.
Bare det å få i seg nok mat var et slit.
Men i Vesten endret dette seg etter annen verdenskrig.
Transportmulighetene ble bedre, produksjonssystemene ble bedre,
så selskaper kunne begynne å lage mat
på boks med lang holdbarhet.
Folk ble begeistret fordi dette var praktisk.
Et klassisk eksempel på bearbeidet mat er helkorn
som blir gjort om til fint mel.
Det ytre kliet blir fjernet, og kimen blir fjernet,
og det er her vitaminene, mineralene og fiberen er.
Løsningen? Tilsett vitaminer og mineraler igjen.
Folk som ikke hadde hørt om disse næringsstoffene før,
så på nye matvarer med disse stoffene som sunne.
Dermed var den moderne slankeindustrien født.
Til lunsj er det, i stedet for fetende mat,
Metrecals milkshaker med deilige smaker.
Så holder du deg slank og fin.
Metrecal var en proteinshake på boks med 225 kalorier,
14 forskjellige smaker og tilsatte vitaminer og mineraler.
Den var en sensasjon.
Tikibarkjeden Trader Vic's begynte med flytende lunsj med 325 kalorier.
Det fine varehuset Bergdorf Goodman lanserte en flaske
til dem som drakk Metrecal i skjul.
Restauranten i Senatet hadde den på menyen.
Til og med JFK var fan.
Men Metrecal-hysteriet tok slutt.
Tidlig i 1980-årene stanset selskapet produksjonen.
Dels fordi det å drikke fremfor å spise
er krevende i lengden,
Og dels fordi andre slankebølger tok over.
Og sånn er ståa nå.
Slankeindustrien ber oss innta færre kalorier.
Matindustrien vil at vi skal innta flere. Alt endret seg med vektøkningen
som begynte i 1980-årene.
USA endret landbrukssubsidiene
og ga bønder insentiver til å dyrke mest mulig mat.
Mat ble billigere, og vi spiste mer.
Spesielt mellommåltider.
Sent på 1970-tallet åt 28 prosent minst to mellommåltid daglig.
Midt på 1990-tallet var andelen steget til 45 prosent.
For å få denne vektøkningen
blant amerikanere fra 1980 til 2000,
måtte folk øke kaloriinntaket
med rundt 500 kalorier daglig.
Da slanking ble et folkehelsespørsmål,
bevilget myndighetene penger til forskning,
som forklarte vitenskapelig hvorfor det er vrient å være på diett.
Over sju sesonger har Biggest Looser gitt deg nye helter.
Disse menneskene er ikke som deg.
De er deg!
Biggest Looser var unikt i forskningssammenheng.
For første gang kunne vi studere folk som gikk ned veldig mye i vekt.
Seksti kilo i snitt over sju måneder.
De startet som sterkt overvektige.
Definisjonen på fedme er en BMI på over 30.
Deltakerne i Biggest Looser hører til her.
Vi fulgte dem i seks år etter konkurransen. De la på seg to tredeler av det de tok av, i snitt.
Noe som overrasket oss, var at stoffskiftet deres ble lavere,
mye lavere enn ventet.
Stoffskiftet. Hva er det?
Stoffskiftet er energien som kreves for å holde liv i celler og vev.
Mat er energikilden vår.
Det meste av energien, altså 70-90 prosent,
brukes kun på prosesser i kroppen, som fordøyelsen,
hjerteslagene, hårveksten og så videre.
Ikke til det å gå, sykle eller jogge.
Fysisk aktivitet er bra for muskler og helse,
men brenner ikke mange kalorier.
Og etter en treningsøkt, spiser mange mer, noe som ikke hjelper.
Slanking handler om mer enn viljestyrke.
Kroppen motarbeider faktisk vektendringer.
Spesielt vekttap.
I tillegg har vi leptin, hormonet som varsler hjernen om hvor sulten du er.
Studier har påvist lavere leptinkonsentrasjon hos folk
som nylig har gått ned i vekt.
Mot slutten av Biggest Looser
var leptinnivået deres knapt målbart.
Problemet er todelt.
Du forbrenner færre kalorier
og er mer sulten enn du var før du gikk ned i vekt.
De færreste tyr til så ekstreme metoder for å gå ned i vekt eller å forbli slanke.
Men de opplever tilsvarende endringer i stoffskiftet og leptinkonsentrasjonen.
I tillegg er det ett aspekt ved kroppen
og dietter som vi ikke kontroller.
Genene.
Over 50 prosent av variasjonen i kroppsvekt i befolkningen
skyldes gener.
Det betyr ikke at genene alene avgjør kroppsvekten.
Men gener kan øke risikoen for overvekt under gitte omstendigheter.
Men det har ikke vært genetiske endringer de siste 30 årene.
som forklarer fedmeepidemien.
Genene har ikke endret seg så mye, men det har maten.
I USA er kaloririk, bearbeidet mat ofte billigere og mer tilgjengelig
enn sunn mat. Spesielt der det bor folk med lav inntekt.
Det er én årsak til at andelen overvektige i USA varierer
mellom etniske grupper.
Mange millioner i USA bor langt unna supermarkedene,
og har dårlig tilgang på fersk mat.
Maten som var tilgjengelig for meg
og andre der jeg vokste opp,
var svært begrenset.
Det var McDonald's, Popeyes og White Castle,
mye hurtigmat.
I århundrer måtte vi dyrke og lage mat.
Kunnskapen gikk i arv fra foreldre til barn.
Urbant landbruk skal få kunnskapen tilbake til en ny generasjon.
Det å lære så mye om ernæring
og å bruke kunnskapen
har gitt meg et bedre liv.
Siden mye er utenfor vår kontroll,
for eksempel nærmiljøet og genene, kan dietter virke fåfengte.
Men det er feil. Husker du studien ved Stanford?
Inntak av naturlige råvarer førte til vekttap.
Selv om noen naturlige råvarer er kalorrike,
er de ofte mer næringsrike og mettende. Dermed minsker faren for å sprekke.
Ved ikke å telle kalorier
og ved å fokusere på lavt inntak av karbohydrater eller fett,
oppga de faktisk, da de ble spurt om hva de åt,
et kaloriunderskudd på 500 kalorier hver dag.
Inntrykket var at de var mindre sultne enn de ville ha vært
om vi bare hadde sagt: "Reduser porsjonene
med en firedel eller tredel."
Det er nøkkelen til en vellykket diett: Finn en diett du klarer å overholde.
Slik blir dietter til nye matvaner.
Mange av dem som lyktes best, sa
at vi hadde endret deres forhold til mat.
Også flere av dem som ikke nådde vektmålet,
fikk et nytt forhold til mat og ble sunnere.
Jeg kom meg ut av faresonen for diabetes.
Jeg har ikke lyst på lasagne med pizza som tilbehør lenger.
Jeg har mer lyst på en grønn salat,
og hvis jeg tar et pizzastykke, velger jeg vegetarpizza eller lignende.
Gjennom store deler av historien har vi mennesker
balansert på sultegrensen,
mens vi har drømt om en magisk verden med overflod av mat.
Ironisk nok bor mange av oss i en slik verden nå,
der vi spiser så mye vi vil, når vi vil.
Men vi har fortsatt mye å stri med.
Hovedårsaken til at dietter ikke fungerer, er at de kun fokuserer på vekttap.
Fysiologien vår er innrettet slik at kroppsvekten forblir den samme.
Og fysiologien liker ikke å bli utfordret.
Men dietter kan fungere.
Du må bare innta færre kalorier over tid.
Det fins ikke én diett som kan få alle til å klare det.
Alt handler om én ting:
Det er enkelt å gi kostholdsråd.
Spis frukt og grønt, ikke spis mye hurtigmat
og tilpass kaloriinntaket
til aktivitetsnivået ditt.
Spis naturlige råvarer så langt det går.
Det er ikke mer komplisert enn som så.