‫אתם מכירים את הרגעים‬ ‫האיקוניים האלה בתולדות המוזיקה:‬
‫נחיתת הביטלס בארה״ב,‬ ‫שהובילה ל״פלישה הבריטית״;‬
‫הביצוע של ג׳ימי הנדריקס להמנון ארה״ב;‬
‫מדונה בטקס פרסי MTV הראשון.‬
‫הנה רגע שאולי לא מוכר לכם:‬
‫הופעתם של "סאו טג׳י ובויז" בתחרות‬ ‫מוזיקה טלוויזיונית בקוריאה הדרומית.‬
‫אבל אתם בהחלט יודעים למה הרגע הזה הוביל:‬
‫לתעשייה הכלל־עולמית שקוראים לה...‬
‫קיי־פופ.‬ ‫-קיי־פופ.‬
‫קיי־פופ.‬
‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫תרבות הפופ שסוחפת את אסיה מכה שורש גם כאן.‬
‫תעשיית המוזיקה הקוריאנית‬ ‫מגלגלת 5 מיליארד דולר בעולם.‬
‫כשהם נחתו בלוס אנג׳לס,‬ ‫זה היה כאילו הביטלס הגיעו.‬
‫- קיי־פופ: מוסבר -‬
‫אז הנה שאלה:‬
‫כיצד יצרה קוריאה הדרומית‬ ‫תעשיית מוזיקה שמצליחה כל כך בעולם?‬
‫כדי להתחיל להשיב על השאלה,‬
‫עלינו לחזור לאותו רגע איקוני.‬
‫רואים לפי ההבעה של סאו טג׳י‬
‫שתגובת השופטים לא כל כך טובה.‬
‫מצד שני, אני חושב‬
‫שהמנגינה לא מספיק טובה.‬
‫- גיו טאג־לי, מומחה לקיי־פופ -‬
‫כל מי שצפה בתכנית היה המום‬
‫מההופעה שלהם על הבמה.‬
‫כדי להבין למה ההופעה הזאת הייתה כה מדהימה,‬
‫תקשיבו לאחד הלהיטים הגדולים ביותר‬ ‫מהעשור שלפני כן.‬
‫״אה! קוריאה! הו! ארצנו!‬
‫אוהב אותך לנצח!״‬
‫זה היה המנון פטריוטי,‬ ‫עטוף בשיר פופ של שנות ה־80.‬
‫השיר נקרא...‬
‫״אה! קוריאה.״‬
‫הייתי שומע את השיר‬
‫כל הזמן, בטלוויזיה וברדיו.‬
‫הסיבה שהוא שמע את השיר כל הזמן‬ ‫היא שזה היה ״שיר בריא״,‬
‫שיר פטריוטי שהוזמן ע״י הממשלה‬ ‫וקודם על ידה.‬
‫השליטה בתרבות הפופ נכפתה‬ ‫ע״י רודן קוריאה הדרומית, פארק צ׳ונג־הי,‬
‫ונמשכה אחרי ההתנקשות בחייו ב־1979.‬
‫בתקופה זו, הממשלה שלטה ברשתות השידור,‬
‫ששידרו תכניות בידור מוזיקליות‬ ‫פופולריות מאוד.‬
‫כדי להופיע בשידור,‬
‫מוזיקת פופ הייתה חייבת להיות פטריוטית,‬ ‫כמו ״אה, קוריאה״...‬
‫או חלבית, כמו ״רחוק מכדי להתקרב אליך״,‬
‫בלדת אהבה לכל המשפחה.‬
‫- פריימרי, מפיק מוזיקלי -‬
‫בימים ההם היו רק שלושה ערוצי שידור,‬
‫אז לא היה קל להיחשף לתרבות חדשה.‬
‫הבכורה הטלוויזיונית של ״סאו טג׳י ובויז״‬ ‫באביב 1992‬
‫הייתה הרגע המכונן שהוכיח‬ ‫שהתקדמות תרבותית בקוריאה הדרומית‬
‫היא אפשרית.‬
‫״סאו טג׳י ובויז״ הם אולי הסמל התרבותי‬
‫שהראה את כל השינויים,‬ ‫לא רק בתעשיית התרבות,‬
‫אלא בקוריאה כולה.‬
‫״סאו טג׳י ובויז״ שרו ראפ,‬ ‫לבשו מכנסיים רחבים‬
‫ורקדו בסגנון ההיפ־הופ.‬
‫רוב הצופים לא ראו‬ ‫הרכב קוריאני עושה דבר כזה.‬
‫- סון קיו יאנג,‬ ‫הבעלים של ״דף דאנס סקול״ -‬
‫כשהייתי צעיר, ריקודים נחשבו לדבר שלילי.‬
‫המבוגרים לא ראו את זה באור חיובי.‬
‫למעשה, העיתונים התחילו לתאר אותם‬
‫כתשובה הקוריאנית ל״ניו קידז און דה בלוק״.‬
‫כל דבר שהם לבשו הפך מיד לטרנד.‬
‫אני חושב שהם הביאו‬ ‫את אופנת ההיפ־הופ האמריקאית לקוריאה.‬
‫- ״אפיק היי״‬ ‫הרכב היפ־הופ -‬
‫הם הרחיבו את התפיסה של מה שיכול‬ ‫להיחשב נורמלי בתרבות הפופ בקוריאה.‬
‫לדוגמה, שירם הקלאסי מ־1995,‬ ‫״שובו הביתה״, על צעירים שבורחים מהבית.‬
‫- העתיד של ״שובו הביתה״‬ ‫מאת סאו טג׳י ובויז -‬
‫״הזעם שלי נגד החברה הזאת הולך ומתגבר‬
‫עד שהוא הופך לגועל,‬ ‫אמת נעלמת על קצה הלשון...״‬
‫השיר הזה עקף את הצנזורה,‬
‫אבל ״חרטת הזמנים״, קטע אחר מאותו אלבום,‬
‫נאסר להשמעה, בגלל שמילותיו‬
‫הביעו זלזול גלוי בדור הקודם.‬
‫זה לא מנע מ״סאו טג׳י ובויז״‬
‫להפוך לאחד ההרכבים‬ ‫הפופולריים ביותר בקוריאה הדרומית.‬
‫הם החליטו לפרוש בשיא,‬
‫אז בשיא הצלחתם, הם הודיעו על פרישה,‬
‫ומתוך הבנה של כוחם של דימויים,‬ ‫הוציאו קליפ פרידה.‬
‫אנחנו עצובים בגלל שהם עזבו אותנו.‬
‫כמעט 40 שנה לפני כן,‬
‫קוריאה הדרומית הייתה מדינה ענייה ביותר,‬
‫אך היא פיתחה את הכלכלה שלה‬ ‫באופן אסטרטגי, מאפס,‬
‫ובשנת 1996, כש״סאו טג׳י ובויז״ פרשו,‬
‫היא הייתה במקום 11‬ ‫ברשימת המדינות העשירות בעולם.‬
‫פה נכנס לתמונה לי סו־מאן,‬
‫זמר קוריאני לשעבר שהפך לאיש עסקים,‬ ‫שחשב שמוזיקה יכולה להיות‬ ‫ענף הייצוא הגדול הבא.‬
‫צריך להדגיש שזה ״תוצרת קוריאה״,‬
‫ולשווק את המוזיקה בתור מוצר צריכה תרבותי.‬
‫ה״מוצר״ המצליח הראשון של לי סו־מאן‬ ‫היה H.O.T.‬
‫אה, ״קנדי״.‬
‫ביצעתי את השיר הזה בבית הספר.‬
‫הכפפות היו הדבר הכי חשוב.‬
‫כן, כפפות סקי. היה קטע כזה.‬
‫אם תשוו בין ״סאו טג׳י ובויז״ לבין H.O.T,‬
‫תראו קווי דמיון בולטים.‬
‫הם שילבו היפ־הופ ומוזיקת דאנס.‬
‫ולבשו בגדי סקי.‬
‫תביני, אנחנו מתים על H.O.T,‬
‫אבל הקליפים שלהם בלבלו גם אותנו.‬
‫אנשים לבשו כפפות כאלה ברחוב.‬
‫הייתי המום מזה כשהייתי ילד.‬
‫הם לבשו בגדי סקי פעם אחת, ואז פתאום,‬
‫כולם התחילו להתלבש כמו באתר סקי.‬
‫והייתה גם הכוראוגרפיה.‬
‫והיה ריקוד, ה...‬
‫כן, ה... זה.‬
‫זה נקרא ״מנגצ׳יצ׳ום״, ״ריקוד הפטיש״.‬
‫אם אתה ילד,‬ ‫ואתה לא אוהב כוראוגרפיה מדהימה,‬
‫אתה לא באמת ילד.‬
‫השיר הזה היה להיט ענק,‬
‫והיו איזה 200 שירים‬ ‫שניסו לעשות את מה שהוא עשה.‬
‫היה ברור שלי סו־מאן עלה על משהו,‬
‫וכעבור שנה, כשמשבר כלכלי חריף‬
‫הכה באסיה,‬
‫ממשלת קוריאה הדרומית חשבה‬ ‫על רעיון זהה לזה של לי סו־מאן:‬
‫התרבות יכולה להיות‬ ‫ענף הייצוא הגדול הבא של המדינה.‬
‫הם אפילו חוקקו חוק לקידום האמנות,‬
‫ונשבעו להקדיש לפחות‬ ‫אחוז אחד מתקציב המדינה לתרבות.‬
‫שלוש חברות מיהרו לנצל את החוק:‬
‫חברת SM של לי סו־מאן,‬ ‫ועוד שתי סוכנויות מוזיקה חדשות:‬
‫JYP ו־YG.‬
‫המייסד של YG היה יאנג היון־סוק,‬
‫אחד מחברי ״סאו טג׳י ובויז״.‬
‫שלוש החברות האלה ביססו את הנוסחה‬ ‫ליצירת הקיי־פופ‬
‫שקיימת עד היום.‬
‫קודם כל, ״קיי״ זה ״קוריאני״, אז זה...‬
‫פופ קוריאני.‬
‫הייתי מתאר את הקיי־פופ,‬ ‫למי שלא שמע אותו מעולם, כ...‬
‫פופ על קראק.‬
‫אני לא רוצה לקרוא לו ״מהונדס״,‬ ‫כי זה נשמע מעליב,‬
‫אבל ללהקות יש פרזנטציה שלמה.‬
‫זאת לא מוזיקה צינית בכלל.‬ ‫זאת אופטימיות צרופה.‬
‫- יון הא־קים, הוי אה־פארק‬ ‫שדרי רדיו -‬
‫אפילו בשוק הקוריאני,‬ ‫דנים רבות בשאלה ״מהו קיי־פופ״.‬
‫האם הכוונה להרכבים מקוריאה?‬ ‫האם ההגדרה כולל רק אלילי פופ?‬
‫ברחבי העולם רגילים למונח ״קיי־פופ״,‬
‫אבל בקוריאה אלה ״הרכבי אלילים״,‬
‫משום שהם נוצרו בתהליך ספציפי מאוד.‬
‫חברת הבידור מוצאת אלילים‬ ‫בעזרת אודישנים או ציידי כישרונות,‬
‫מאמנת אותם כזמרים, רקדנים ושחקנים,‬
‫ומרכיבה אותם בקפידה‬
‫להרכבים מהוקצעים ומגוונים.‬
‫התהליך הזה עשוי להימשך שנים,‬
‫וזו לא המצאה של הקיי־פופ.‬
‫אותו פס ייצור שימש את מוטאון,‬
‫הלייבל שטיפח הרכבים מצליחים‬ ‫כגון הסופרימז, הטמפטיישנז,‬
‫וחמישיית ג׳קסון.‬
‫אפרופו חמישיית ג׳קסון,‬
‫בלהקות הקיי־פופ יש בדרך כלל‬ ‫חמישה חברים לפחות,‬
‫ולעתים קרובות הרבה יותר,‬ ‫ולכל חבר יש תפקיד ספציפי.‬
‫- תמר הרמן, כתבת ״בילבורד״ -‬
‫רק לעתים רחוקות יש‬ ‫שני טיפוסים דומים באותו הרכב.‬
‫הרכבי קיי־פופ נוטים לתת להם תארים‬ ‫שמסבירים את התפקידים שלהם.‬
‫אני קיבלתי תפקיד של סולן,‬ ‫כותב שירים, וראפר.‬
‫יש זמר, יש ראפר, יש רקדן.‬
‫ג׳יי־הופ. הוא.‬ ‫-כן.‬
‫הוא הרקדן של הלהקה.‬
‫ה״מקניי״ הוא הצעיר ביניהם,‬
‫שזה תפקיד בפני עצמו.‬
‫זה יוצר את הכימיה בינינו.‬
‫זה כמו ״הנוקמים״.‬
‫תארי לך את ״הנוקמים״ עם תשעה טוני סטארק.‬
‫זה לא עובד.‬
‫צריך את אנט־מן. צריך את הענק הירוק.‬
‫צריך טיפוסים שונים מאוד.‬
‫כולם אמנם שונים, אבל כל אליל קיי־פופ‬
‫חייב להיות צח כשלג.‬
‫אלילים חייבים להיות אדיבים ומנומסים,‬
‫לא לצרוך אלכוהול או סמים,‬ ‫ולא להסתבך בשערוריות.‬
‫אהבה היא הנושא הנפוץ ביותר,‬
‫וזה גם הנושא שאסור לכוכבי הקיי־פופ‬
‫לדבר עליו בגוף ראשון.‬
‫יש רעיון שכל כוכבי הקיי־פופ‬
‫נועדו למעריצים שלהם.‬
‫וכשהרכב קיי־פופ מחפש קהל,‬
‫הוא פונה, כמעט תמיד,‬ ‫אל מחוץ לגבולות קוריאה.‬
‫תראו רמזים לאסטרטגיה הבין־לאומית הזאת‬
‫כבר בשמות ההרכבים.‬
‫הם כמעט תמיד ראשי־תיבות,‬
‫אז אין בעיה לתרגם אותם לשוק הגלובלי.‬
‫זה התחיל כשאחרי השם הקוריאני ״סאו טג׳י״...‬
‫סאו טג׳י.‬
‫...בא שם קל יותר לשיווק: H.O.T.‬
‫אם תביטו מקרוב בהרכב הקיי־פופ EXO,‬
‫תראו עוד אסטרטגיה שיווקית: תת־הרכבים.‬
‫תפקידם של שניים מחברי ההרכב‬ ‫הוא לשיר ולעשות ראפ בסינית.‬
‫לא רק שהרכבים מרבים להוציא‬ ‫שתי גרסאות של אותו שיר,‬
‫לפעמים הם אפילו מצלמים‬ ‫שתי גרסאות של אותו הקליפ.‬
‫מדברים על קיי־פופ בתור ז׳אנר מוזיקלי.‬
‫זה לא באמת ז׳אנר, זה רעיון מוזיקלי.‬
‫וזו אמנות חזותית לא פחות מאשר מוזיקלית.‬
‫אפשר לראות את זה בצבעים העזים‬ ‫ובכוראוגרפיה המושלמת‬
‫של הקליפים שלהם.‬
‫כיום, גם אם אתה מלייבל קטן,‬
‫הפקת הקליפ שלך חייבת להיות‬
‫טובה פי אלף מקליפ שיוצא בארה״ב.‬
‫קליפ של קיי־פופ נראה כמו...‬
‫אלוהים.‬
‫כוראוגרפיה מטורפת, עם תפאורות מדהימות‬
‫ותלבושות מוזרות.‬
‫אין לדעתי הרכב שלא מצטיין בריקוד.‬
‫יש להם אלמנט סיפורי עמום וסתום לחלוטין,‬
‫משהו כמו "דם יזע ודמעות" של BTS.‬
‫מוזאון בעל מראה אירופאי מאוד.‬
‫אבל אף אחד לא מבין מה קורה, ואז משלבים בזה‬
‫תנועות ריקוד נהדרות, שזה פנטסטי.‬
‫קליפים כמו "דם יזע ודמעות״ היו הכוח המניע‬
‫מאחורי ההצלחה הוויראלית של הקיי־פופ בעולם.‬
‫ולמרות שרוב שירי הקיי־פופ‬ ‫מבוצעים בקוריאנית,‬
‫קשה למצוא שיר קיי־פופ‬ ‫שאין בו כמה מילים באנגלית.‬
‫כן, יש מילים באנגלית פה ושם,‬
‫אבל מה שטוב בהן זה‬ ‫שבזכותן השירים קליטים.‬
‫במשך השנים, מזרח ומערב...‬
‫היו השפעות מכאן ומכאן.‬
‫וזאת המהות של הפופ.‬
‫אי אפשר להצמיד את זה למיקום מסוים.‬
‫למעשה, שירי קיי־פופ רבים‬
‫נכתבים ע״י מלחינים מחו״ל,‬
‫משוודיה ומארה״ב.‬
‫הקיי־פופ שמח לקחת רעיונות טובים מכל מקום.‬
‫למשל ״רד פלייבור״,‬ ‫אחד מלהיטי הקיי־פופ הגדולים של 2017.‬
‫הוא בוצע ע״י ג׳ק בלאק בסרטון ויראלי‬ ‫מתוך תכנית קוריאנית,״אינפיניט צ׳לנג׳״.‬
‫״אינפיניט צ׳לנג׳״‬ ‫היא תכנית פופולרית מאוד כאן.‬
‫למעשה, השיר הופק ע״י שני מפיקים שוודיים,‬ ‫סיזר ולואי.‬
‫- סיזר ולואי, מפיקים -‬
‫כתבנו את ״רד פלייבור״ ללהקת בנות מערבית.‬
‫השיר נקרא ״לרקוד עם אף אחת״.‬ ‫-הוא עסק בפרידה.‬
‫״לרקוד עם אף אחת, אף אחת מלבדי.״‬
‫בסוף, SM שינו את המילים‬ ‫כדי ליצור להיט קיצי קליל,‬
‫אבל לפני הפזמון מסתתרת‬ ‫מחווה קטנה למלוכה של הפופ השוודי:‬
‫אבבא.‬ ‫-יש שם קטע קטן של אבבא.‬
‫תמיד יש להם תפקידים כאלה, שעונים למלודיה.‬
‫בשנייה ה־43 של ״דנסינג קווין״,‬
‫ובשנייה ה־43 של ״רד פלייבור״, תשמעו את זה:‬
‫״אעשה את זה בדרך שלי...״‬
‫מה שמביא אותנו לחלק החשוב הבא בנוסחה:‬
‫ערבוב הז׳אנרים בשירי הקיי־פופ.‬
‫קיי־פופ הוא ניסיוני מאוד.‬
‫יש מעברים מפופ קיטשי מאוד‬
‫לקטע הארדקור ברגע שאחריו.‬
‫רוב מעריצי הקיי־פופ לא ימצמצו אפילו.‬
‫למשל, השיר I Got a Boy משנת 2013‬ ‫של Girls' Generation.‬
‫יש בו לפחות תשעה רגעים‬ ‫של שילובי ז׳אנרים שונים.‬
‫למשל כאן.‬
‫- היפ־הופ -‬
‫- פופ־רוק -‬
‫דלגו 20 שניות קדימה,‬ ‫ותיתקלו בעוד שינוי לא צפוי.‬
‫״עצרו. אגיד לכם אחרת.״‬
‫אם תראה את I Got a Boy,‬
‫כל הז׳אנרים הפופולריים של התקופה‬ ‫נדחסו לשיר הזה איכשהו.‬
‫זאת קלאסיקת קיי־פופ,‬
‫ואפשר למצוא רמזים למבנה שלה‬ ‫בשירי קיי־פופ רבים.‬
‫מבחינת הסוכנויות שיוצרות את המוזיקה,‬ ‫קיי־פופ זה יותר מוצר מאשר אמנות,‬
‫אבל המעריצים לא צורכים את זה‬
‫כמוצר, כמו מכונית או מחשב.‬
‫לא, הם מפרשים את המוזיקה,‬
‫ומוצאים דרכים משלהם ליהנות ממנה.‬
‫ב־2011, תעשיית הקיי־פופ‬ ‫הגיעה לציון דרך חשוב:‬
‫שלוש חברות הבידור הגדולות‬
‫ארגנו לראשונה סיבובי הופעות מחוץ לאסיה,‬
‫והטלוויזיה הקוריאנית דיווחה על כך.‬
‫זה הוכיח שהתרבות הקוריאנית‬ ‫מצאה קהל גלובלי סוף סוף.‬
‫ראיתי בחדשות שמעריצים באירופה‬ ‫יצרו מין ״פלאשמוב״‬
‫מול מוזאון הלובר בפריז.‬
‫כעבור שנה,‬
‫זה קרה.‬
‫הקליפ הקצין את סגנון הקיי־פופ‬ ‫לרמות מגוחכות,‬
‫וזה היה הסרטון הראשון בתולדות יוטיוב‬ ‫שהגיע למיליארד צפיות.‬
‫כש״גנגנם סטייל״ קרה, היינו שם עם סיי,‬
‫מיצירת השיר ועד שהוא נהפך ללהיט.‬
‫הוא היה מבולבל לכל אורך הדרך.‬ ‫גם היום הוא לא מבין את זה.‬
‫סיי אמר, ״מה קורה?״‬ ‫אמרתי, ״מאיפה לי לדעת?״‬
‫אבל זה אדיר!‬
‫הקיי־פופ הפך לסנסציה כלל־עולמית.‬
‫ב־2005, שוק המוזיקה הקוריאני כולו‬ ‫דורג במקום ה־29 בעולם.‬
‫ב־2016, הוא היה במקום השמיני.‬
‫ההצלחה המדהימה הזאת‬ ‫גם מיקדה את תשומת הלב העולמית‬
‫על הביקורות הקבועות נגד התעשייה;‬
‫שחברות הבידור לוחצות על המצטרפים הצעירים‬ ‫לחתום על חוזים ארוכי־טווח,‬
‫ושולטות על כל היבטי הקריירה שלהם.‬
‫יש עוד מקום לשיפור,‬
‫אבל ביקורות מסוימות הובילו לרפורמות.‬
‫ב־2009, המועצה הקוריאנית לסחר הוגן‬
‫החלה לפקח על החוזים,‬
‫ולהסיר תנאים שנראו לה‬ ‫ממושכים או מגבילים במיוחד.‬
‫כמובן, יש עדיין בעיות‬ ‫ביחסי הגומלין בין האמנים‬
‫לבין הסוכנויות, בתחום החוזים.‬
‫זה אולי היה נכון בעבר,‬ ‫אבל תעשיית הקיי־פופ השתנתה מאז.‬
‫הדימוי הזה של כוכבים משועבדים‬ ‫כבר אינו נכון.‬
‫המבנה הקשיח הזה‬
‫מעיד גם על משהו שנעלם מהכותרות.‬
‫זה נוגע למהות הקיי־פופ.‬
‫אפשר לומר שזה ממש K.‬
‫להיות סבלני, ולעמוד בקשיים,‬ ‫ובסוף להשיג את מבוקשך,‬
‫זה ערך נחשב ונכבד מאוד בקוריאה.‬
‫גם אחרי ההצלחה המדהימה של ״גנגנם סטייל״,‬
‫החדירה לשוק האמריקאי‬ ‫נותרה משימה קשה לתעשיית הקיי־פופ,‬
‫מסיבה מרכזית אחת:‬
‫השוק האמריקאי, מבחינה היסטורית,‬ ‫סגור בפני מוזיקה בשפות שאינן אנגלית.‬
‫לפחות עד BTS.‬
‫בהופעתם הראשונה בטלוויזיה האמריקאית,‬
‫קבלו את BTS!‬
‫כשהם נחתו בלוס אנג׳לס,‬ ‫זה היה כאילו הביטלס הגיעו.‬
‫ל־BTS תמיד תהיה פינה מיוחדת בלבי.‬
‫אני אוהבת את BTS כל כך.‬
‫אני אוהבת הרבה מהמוזיקה שלהם,‬ ‫אבל המעריצים שלהם קצת מפחידים.‬
‫BTS שברו כל שיא אפשרי‬ ‫להרכב קיי־פופ בארה״ב.‬
‫כדי להבין כיצד, צריך להביט‬ ‫בטבלת המדיה החברתית של ״בילבורד״.‬
‫BTS בראש הטבלה כבר יותר משנה.‬
‫לבסוף, ״בילבורד״ עשו קופה על ההתלהבות הזאת‬
‫והוציאו מהדורות אספנים‬ ‫עם חברי הלהקה השונים על השער.‬
‫המוזיקה מעולה, אבל הייחוד של BTS‬
‫הוא הנוכחות במדיה החברתית.‬
‫בזכותה הם נגישים למעריצים רבים.‬
‫זה משהו שמשפיע על חברות קיי־פופ אחרות.‬
‫הרבה פעמים, הם ממש כמו חברים ותיקים.‬
‫הם גם אותנטיים מאוד,‬
‫ויש ביניהם המון כימיה.‬
‫הם עדיין אינדיבידואלים, אבל הכימיה ביניהם,‬
‫אין לה אח ורע בהרכבי קיי־פופ אחרים.‬
‫אבל מה שבאמת מייחד את BTS‬
‫מהרכבי קיי־פופ אחרים הוא מילות השירים.‬ ‫אנחנו תמיד מדברים על חיים של צעירים.‬
‫BTS עוסקים בנושאים חתרניים‬
‫שמדברים ישירות לדור‬ ‫שמרגיש שהוא תחת לחץ עצום.‬
‫״מי אמר שאנחנו מכונת לימודים?‬ ‫או מקום ראשון או כישלון‬
‫המבוגרים יצרו את המסגרת הזאת‬ ‫ואנחנו נופלים לתוכה...״‬
‫המסרים האלה דומים מאוד‬
‫לאלה של ההרכב שנתן השראה‬ ‫לתעשיית הקיי־פופ מלכתחילה,‬
‫״סאו טג׳י ובויז״.‬
‫ב־2017, BTS אפילו ביצעו‬ ‫את שירם הקלאסי, ״שובו הביתה״.‬
‫״כי אני חוזר הביתה...״‬
‫וכשסאו טג׳י הופיע‬
‫לרגל 25 שנה לאלבום הבכורה,‬
‫BTS הצטרפו אליו על הבמה.‬
‫קוריאה הדרומית הפכה למעצמה בתרבות הפופ,‬
‫בכך שלקחה את הסגנון של ״סאו טג׳י ובויז״‬ ‫והפכה אותו לנוסחה.‬
‫הנוסחה הצליחה כל כך‬
‫שהקיי־פופ הגיע כמעט לכל היבשות.‬
‫היי, אני אנובוטי מהודו.‬
‫ואני מפינלנד.‬ ‫-מהפיליפינים.‬
‫קוסטה ריקה.‬ ‫-אני מקנדה.‬
‫זה קעקוע הקיי־פופ שלי. הקיי־פופ הוא חיי.‬
‫הקיי־פופ עזר לעולם להבין ולהיפתח למדינה‬
‫עליה ידע מעט מאוד.‬
‫אם מישהו רואה סרטון של הרכב קיי־פופ‬
‫בפעם הראשונה,‬
‫סביר להניח שהוא יהיה מבולבל.‬
‫זה לא דבר רע.‬
‫זאת אחת הסיבות שהקיי־פופ כזה נהדר.‬
‫המעריצים יכולים ליצור קשר עם האמן,‬
‫למרות שיש הבדלי תרבות לפעמים.‬
‫הרכבי הקיי־פופ מתחילים להתרחק מהנוסחה,‬
‫ולבטא את דעותיהם על המדינה והתרבות שלהם,‬
‫ויש מיליוני מעריצים‬
‫שמוכנים להקשיב.‬