Det, du ser her, er befrugtning af et menneskeæg
med en sædcelle.
Det er der intet nyt i. Det sker konstant på fertilitetsklinikker.
Men der sker noget andet.
Nålen leverer også et lille værktøj, der vil ændre embryoets DNA.
En ny teknologi kaldet...
-CRISPR. -CRISPR.
-En revolutionerende teknologi...
...der ændrer DNA med stor præcision.
For at forstå betydningen, tænk på dette:
Liv har eksisteret på planeten i næsten fire milliarder år.
99,99% af den tid passerede, inden Homo sapiens dukkede op.
Og derefter, i 99,9% af menneskets historie,
var vi også uvidende om den genetiske kode, der er gemt i cellerne hos alt levende.
Det er faktisk kun i de sidste 65 år,
en enkelt generation,
at vi har opdaget, hvordan DNA virker,
bygget maskiner, der kan læse det
og derefter værktøj til at omkode det.
Nu bliver et årtier gammelt spørgsmål meget virkeligt.
Hvis mennesker havde teknologien til at bestemme livets kode,
hvad sker der så, når vi bruger det på os selv?
Vi kender nu vores DNA.
EN ORIGINAL DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Måske lærer vi at bruge det
til at ændre vores genetiske sammensætning.
Får man først begyndt, hvor stopper man så?
Der bliver tingene komplicerede.
...nødvendigt for at finde en kur mod sygdomme som kræft.
Kritikere siger, det åbner Pandoras æske.
Er det sådan, vi vil tage os af næste generation af børn?
Mennesket bliver sin egen gud.
DESIGNER-DNA
I dag fejrer vi afsløringen
af den første kladde til bogen om mennesket.
Som samfund har vi brugt omkring 3 milliarder dollars
på at sekvensere det første menneskelige genom.
Det svarer måske til at bygge pyramiderne i Egypten.
Genomet er vores komplette genetiske plan,
med tre milliarder par A'er, T'er, C'er og G'er,
som vi alle har i næsten hver celle.
Kortlægningen var den største opgave i biologiens historie.
I de 15 år siden dengang
er prisen for sekvensering af genomer faldet kraftigt.
Der er fjernet mange nuller fra regningen.
Se nærmere på diagrammet. Det er ikke en typisk kurve.
Tallene falder med en faktor på ti.
Med alle de data
kan forskerne finde gener, der forårsager sygdomme.
Men for at ændre disse gener,
skal man finde dem inde i genomet.
Mennesker havde ikke en nem måde at gøre dette på, men...
bakterier havde.
De har nemlig bekæmpet virusser i milliarder af år,
og nogle af dem udviklede et immunsystem,
der gemmer dele af viralt DNA inde i deres eget genome.
Når virussen angreb igen,
var dens DNA let at genkende og fjerne
med enzymer, der virker som en saks.
Det forhindrer virussen i at reproducere.
Dette immunsystem kaldes CRISPR.
Dets opdagelse var stort nok, men i 2012
påviste Jennifer Doudna med flere,
at de kunne omprogrammere CRISPR-systemet
til at finde og ændre gener efter deres valg,
og forandrede CRISPR fra viden
til at være et værktøj.
For at udnytte et forhistorisk immunsystem
som en stærk genændringsteknologi
går gennembrudsprisen til Emmanuelle Charpentier
og Jennifer Doudna.
Det var resultatet af forskning drevet af nysgerrighed,
der havde et helt andet mål,
end hvor den endte.
Jeg havde ikke forventet at blive gen-ingeniør.
Den nemme anvendelse af CRISPR-systemet
har udbredt brugen meget hurtigt
i videnskabsmiljøet.
Der udgives mange rapporter om CRISPR hver dag
om brugen i planter,
i bakterier, i gær... Ja, i alle levende organismer,
for alle levende organismer har DNA.
Teknologien er så billig,
at man nu kan ændre bakteriers DNA derhjemme
med et gør-det-selv CRISPR-sæt.
Jeg har været professionel forsker i omkring 25 år,
og jeg har aldrig set en teknologi
tage fart som genændring har gjort.
Jeg tænker tilbage på Silicon Valley for 40-50 år siden,
da vi forstod,
at vi havde mulighed for at programmere computere.
Det var svært at forestille sig muligheder
som internettet eller en computer lommen på enhver.
Hvad sker der 20, 30, 40 år fra i dag?
Grise leverer måske en dag lever, hjerte og andre organer til mennesker.
I dag laver man myg, der er resistente over for malaria.
Mammutten kunne få et comeback.
Det minder dig måske om en bestemt sci-fi-klassiker.
Ser I ikke faren ved det, I laver her?
Generne besidder planetens stærkeste kræfter,
men I er som et barn, der har fundet sin fars pistol.
Alle eksperimenterne rejser svære etiske spørgsmål,
især om brugen af CRISPR på menneskeembryoer.
Ingen har skabt en graviditet med disse embryoer,
men hvis man gør,
krydser man en grænse, som man har debatteret i årtier.
Debatten har længe haft nogle vigtige distinktioner.
For det første skelner man mellem ændring af kropsceller
og ændring af kønsceller.
Kropsceller er de fleste i kroppen: blod-, hjerne- og hudceller,
hvor DNA ikke gives videre til afkommet.
Ændring af kønsceller omfatter sæd- og ægceller samt embryoer,
hvor DNA for fremtidige generationer ændres.
Det er en markant forskel, for ved kønscellerne
taler vi om at lave ændringer,
der vil påvirke menneskets befolkning
og evolution.
En anden stor adskillelse, der opstod tidligt i debatten,
var mellem terapi og forbedring.
Terapi behandler sygdomme,
og forbedring giver fordele til allerede raske mennesker.
Den øverste venstre firkant er, hvor det hele sker,
nemlig behandling af folk med sygdomme.
Udfordringen her er leveringen.
Ved forskellige sygdomme påvirkes forskellige celler.
Nogle sygdomme er i leveren, andre i hjertet
og nogle i lungerne. Nogle organer kan man nå meget nemmere.
De mest lovende eksperimenter er mod ting som seglcellesygdomme,
HIV og visse typer cancer, hvor sygdommen er i blodet eller knoglemarven.
Disse celler kan fjernes fra kroppen og ændres udenfor,
så man ikke skal bekymre sig om levering i en person,
og når ændringen er foretaget,
sættes de tilbage.
Ændring af kropsceller har altid været mindre kontroversielt,
hovedsageligt fordi dine ændringer
slutter hos personen.
Det betragtes som medicin.
Kropscelleforbedringer er som plastikkirurgi.
Alle ændringer går ikke videre.
Der er endnu ingen gen-plastikkirurger.
Forskerne fokuser på sygdomme,
og når forsøgene starter, vil debatten komme her,
om vi skal gå ud over at behandle syge
og helt fjerne sygdomme fra fremtidige generationer.
Det er ikke sket.
Såvidt man ved,
har ingen forsøgt at lave CRISPR-babyer endnu.
Det er en fristelse, man må slås med.
Jeg mener ikke, teknologien er helt klar endnu,
men den er tæt på.
At skabe en genetisk ændret baby
er allerede forbudt i mindst 25 lande.
I det meste af Europa har det været forbudt i årtier.
Et mønster blandt landene,
der kan forklare forskellen,
er nærhed til oplevelsen af nazisterne.
Her finder man langt større skepsis mod ideen om,
at vi vil kunne forbedre menneskeracen.
To kraftcentre for CRISPR-forskning, USA og Kina,
har restriktioner, men ingen love, mod ændring af kønsceller.
I 2015 foreslog FN et verdensomspændende moratorium
med begrundelsen, at ændring af kønsceller
kunne sætte menneskehedens værdighed på spil,
for problemet med at ændre cellelinjen er,
at denne nye linje måske ikke holder.
Grænsen mellem terapi og forbedring er med tiden blevet uklar.
For eksempel er man ikke enige om, hvilke tilstande, der skal repareres.
Er døvhed en sygdom?
Mange døve mener ikke, det er.
Er dværgvækst en sygdom? Det mener mange ikke.
Holdningen om, at vi alle er syge,
og jeg "lider" af dværgvækst...
Nej, jeg har levet med dværgvækst i 39 år.
Jeg er stolt anden generation og forælder til tredje generation,
der lever med dværgvækst.
Jeg lider kun under samfundets syn på mig.
Men grænsen er uklar, selv for sygdomme vi er enige om.
Afhængig af hvilken type, man har, har APOE-genet øget, mindsket
eller ingen effekt på risikoen for Alzheimers
senere i livet.
Hvis du ændrede dit barns DNA
fra en højrisiko til en lavrisiko type.
Ville det være behandling eller forbedring?
Der findes gener, der er forbundet med hjertesygdomme, diabetes,
HIV-immunitet, stærkere knogler,
større muskler, kropslugt
og mindre behov for søvn.
Hvor ville du trække grænsen?
I 90er-filmen Gattaca deles samfundet i genetiske klasser,
fordi fertilitetsklinikker sælger forbedringer til kunderne.
Vi ønskede ikke...
Jeg mener, sygdomme, ja, men...
Jo, vi spekulerede på,
om vi burde lade nogle ting være tilfældige?
I vil give jeres barn den bedst mulige start.
Vi har allerede nok indbyggede defekter.
Da jeg så filmen, var den ren science fiction.
Det er utroligt, at vi nu er tæt på, at det bliver en realitet.
Det medfører en af de mest markante trusler mod etikken,
som du nok kender som "designerbørn".
-Designerbørn. -Designerbørn.
...forældre kan vælge øjenfarve, intelligens og højde.
Tænk, hvis jeg kunne vælge børn, der kunne spille i NBA.
Folk gik lidt for vidt på dette område.
Nogle ting er simple, såsom øjenfarve, fregner og endda, hvor klistret dit ørevoks er,
men intelligens, højde og sportsevner
er komplekse træk.
De er delvist nedarvet, delvist trænet,
og den nedarvede del omfatter hundreder
eller tusinder af steder på genomet,
der samarbejder på måder, vi ikke forstår.
Det gør dem dårlige mål for noget som CRISPR.
Hvis myndigheder tillader kønscelleændringer,
ville det begynde med forebyggelse
af sygdomme, der skyldes et enkelt gen.
Men de fleste med disse gener
har allerede en metode til at gøre dette uden at ændre DNA,
og derfor er den korteste vej til designerbørn ikke genændringer,
men udvælgelse af gener.
Folk, der ved, de bærer på gener for arvelige sygdomme, har længe haft en mulighed kaldet præimplantationsdiagnostik.
Det er et langt ord, så folk kalder det PGD.
Når jeg beskriver det, tror folk, det er science fiction,
men det har eksisteret i over 27 år.
Ved PGD fjerner en fertilitetsklinik celler fra embryoer, skabt ved IVF
og tester deres DNA for arvelige sygdomme.
De kan så udvælge embryoer uden sygdommen
til implantation i kvinden.
Teknikken anvendes også til at screene for gener,
der øger risikoen for sygdomme, uden at det er sikkert,
og til at se efter andre træk
som kønnet på embryoet
eller øjenfarven.
Med teknologiens udvikling
vil det blive muligt at få en komplet beskrivelse
af sine embryoer,
ligesom man får, når man sender sit spyt
til et genomforskningsfirma.
Komplekse træk som intelligens, højde eller diabetes
kan måske ikke ændres direkte,
men vi vil kunne forudsige dem...
...i en vis grad.
Jeg tror ikke, vi nogensinde vil kunne sige,
at dette embryo vil få 1450 point på sin adgangsprøve til universitetet.
Men jeg tror, vi vil kunne give en 60% chance for at score højt,
og 13% for at være i top 10.
Disse forudsigelser kaldes polygenetiske scorer
og er baseret på statistisk sammenligning
på tværs af genomet.
De fleste er ikke ret præcise,
så de er forblevet inden for forskermiljøet.
Men de bliver bedre med flere data,
og nu siger firmaet Genomic Prediction,
at de snart vil tilbyde polygenetiske test
til fertilitetsklinikker.
Deres direktør siger, han er inspireret af filmen Gattaca.
Ingen amerikanske love
forhindrer en klinik i at bruge genetisk forudsigelse.
Om det vil ske i fremtiden,
når folk begynder at bruge det til at vælge babyer
af grunde, som andre folk mener er forkerte,
bliver en interessant politisk kamp at overvære.
Men vi taler stadig om en lille andel,
for IVF er svært.
Problemet med IVF lige nu,
som medfører 90% af omkostningerne og 99% af ubehaget og risikoen,
er udtagning af æg.
Men han forudser, at vi vil kunne
dyrke menneskelige æg i laboratoriet fra hudceller
og bruge dem til at skabe snesevis af embryoer.
Det lyder som ren fantasi.
Det er det for mennesker. Men ikke for mus.
Det er allerede gjort ved mus, både æg og sæd,
og sunde museunger er blevet født.
Hvis det virker for mennesker, og det er et stort hvis,
bliver IVF meget nemmere og genudvælgelse stærkere.
Læg genændring til processen,
og man ser, hvordan fertilitetsindustrien
kan styre den fremtidige menneskelige udvikling.
Men vi behøver ikke tænke langt frem
for at se, hvordan den genomiske revolution ændrer os.
I 1994 fandt dr. John Wasmuth et gen for akondroplasi.
Mange dværgforældre blev bange,
for vi troede, det var...
...og det kan det stadig være... ...første skridt mod udryddelse af vores type dværgvækst.
Genteknologier kan indskrænke omfanget af menneskets variation.
Vi har allerede set, hvordan prænatal kontrol
kan ændre hele befolkninger.
Der findes nu kun 918 piger
for hver 1000 drenge i landet.
I Island er Downs syndrom tæt på at være udryddet,
og det skyldes for en stor del udbredt brug af genetisk test.
Er der virkelig ikke en plads til os
i denne verden?
Det er et svært emne. Jeg går ind for frit valg,
og jeg må acceptere, at for mig,
værende for fri abort, og kvinde med et handicap betyder...
...at jeg må acceptere, at ikke-handicappede kvinder...
...ser et foster som mig som uønsket.
Eftersom der er forskel på adgang til sundhedspleje i verden,
risikerer vi at give de velhavende en genetisk fordel.
Det vil ikke være tilgængeligt for alle på planeten.
Det ville kun være de rige, der havde adgang til det.
Rige børn er allerede 10-15% sundere end fattige børn.
Det er ikke enormt,
men jeg vil nødig lægge yderligere 10-15% oveni.
Vi har set, hvor let vi falder for simple svar på store problemer,
når de pakkes ind i videnskabelige ord.
Indvandrerloven i USA i 1920erne
var baseret på komplet forkerte videnskabelige præmisser,
at generne fra de nordlige lande var de andre racers overlegne.
Det behøver ikke engang være sandt,
genændringer behøver ikke engang at virke,
for at have social påvirkning.
Men genændring giver mulighed for drastisk at nedsætte menneskers lidelser.
Derfor er der så meget på spil.
Min største frygt er, at vi vil se anvendelsen af genændringer
løbe for hurtigt.
Dermed mener jeg, at en anvendelse forårsager skade
og skaber modstand mod en teknologi,
som jeg mener, har et stort potentiale for at være positiv
og påvirke samfundet positivt.
Medmindre vi ender i en atomkrig, og verden ender,
vil vi bruge genteknologi mere og mere ved menneskers formering,
og det vil få konsekvenser,
men jeg arbejder i håbet om, at hvis vi husker disse ting,
og vi bekymrer os og taler om dem i forvejen,
er risikoen lidt mindre for, at vi fejler.