‫אמן דומינו מקצוען הוא אדם‬
‫שיכול להציב אלפי אבני דומינו וליצור מבנים,‬
‫דפוסים, תמונות.‬
‫ב-2017, סטיב פרייס הוביל צוות‬ ‫שבנה תצוגת דומינו‬
‫שמנתה למעלה מ-76,000 אבנים,‬
‫ובכך שבר את שיא גינס העולמי.‬
‫אפשר לבנות זאת בצורה שטוחה על הקרקע‬ ‫בדו-ממד,‬
‫או שאפשר ליצור מבני תלת-ממד‬ ‫כגון פירמידות וחומות‬
‫וליצור פיתולים וספירלות.‬
‫וסרטוני היוטיוב שלו זוכים למיליוני צפיות.‬
‫ההנאה בצפייה באבני הדומינו נופלות‬ ‫נובעת מכך שיודעים‬
‫כמה עבודה הושקעה בפרויקט.‬
‫בתור צופה, אתה זוכה לראות את הכול נופל.‬
‫בני אדם אוהבים להסתכל על כל מיני דברים.‬
‫למה מיליוני אנשים צופים בסרטונים‬ ‫בהם מזגגים עוגיות?‬
‫או נהנים להביט בקולז'‬ ‫שעשוי מ-21 תמונות גזורות של פצעונים?‬
‫אחרים אוהבים כנסיות גותיות,‬
‫סוסים, שחייה צורנית,‬
‫וכמובן, אנשים אחרים.‬
‫מאיפה מגיעות ההעדפות הללו?‬
‫ולמה היופי הוא משהו שאנו מחפשים בכלל?‬
‫- סדרה תיעודית מקורית של NETFLIX -‬
‫אמנות היא חוויה יצירתית אינדיבידואלית.‬
‫ככל שיש לאדם ידע רב יותר,‬ ‫כך חווייתו תתעצם.‬
‫צלמים רבים חבים את הצלחתם להתמקצעות.‬
‫זה יכול להיות טבע דומם,‬
‫תינוקות, בעלי חיים או אופנה.‬
‫כדור הארץ, אני חושש, הוא בליגה משל עצמו.‬
‫המיקום הוא מדויק וסימטרי.‬
‫דיוק בפרטים מאפשר להעניק חוויית שלמות.‬
‫- יופי -‬
‫במשך אלפי שנים,‬ ‫ניסו הפילוסופים להסביר את היופי.‬
‫אריסטו אמר, "היופי תלוי בגודל ובסדר".‬
‫קונפוציוס אמר, "עוד לא פגשתי אף אחד‬ ‫שאוהב יושר כפי שהוא אוהב יופי".‬
‫קאנט אמר, "היפהפה הוא זה‬ ‫שמענג בצורה אוניברסלית,‬
‫ללא קונספט".‬
‫בתקופת הרנסנס נזרעו זרעיה של תשובה,‬
‫כשמתמטיקאי איטלקי נקב במספר,‬ ‫"הפרופורציה האלוהית",‬
‫בספר שאויר בידי לאונרדו דה וינצ'י.‬
‫המתמטיקאים נותרו מקובעים על המספר הזה‬ ‫מאז הזמן העתיק,‬
‫כי הוא צץ כל הזמן בגאומטריה.‬
‫במאה ה-19, פסיכולוג גרמני החליט שהמספר הזה‬
‫היווה את חוק היופי האוניברסלי‬ ‫וכיום הוא מוכר בתרבות הפופולרית‬
‫כ"יחס הזהב", ואנשים טוענים שהם מגלים אותו‬
‫בכל מיני יצירות מופת מעשה ידי אדם‬ ‫ברחבי העולם.‬
‫אבל יש עם זה בעיה.‬
‫כשאנשים ניסו לחקור זאת באופן ישיר,‬
‫לא היה ברור לחלוטין‬ ‫שכולם מגיבים ספציפית למלבן הזהב.‬
‫מחקרים רבים מצאו עדויות מעטות בלבד‬
‫לכך שאנשים נמשכים במיוחד למלבנים‬
‫בעלי פרופורציות כאלו.‬
‫אבל אנחנו כן אוהבים מלבנים.‬
‫"זוהי תצורת הזרימה הטובה ביותר לתמונות‬ ‫בין המישור למוח."‬
‫כלומר, זוהי הצורה שמוחנו מסוגל לעבד‬ ‫באופן המהיר ביותר.‬
‫נעים להסתכל בו כי הוא נוח למבט.‬
‫ומדענים רבים כיום סבורים שהסיבה לכך‬
‫קשורה להישרדות.‬
‫לפני למעלה מ-150 מיליון שנה,‬
‫הדינוזאורים שלטו בעולם.‬
‫אבל כדי להבין איך בני האדם רואים את העולם,‬
‫צריך להביט מטה על רגלי הדינוזאורים.‬
‫שם אבות אבותינו, יונקים קטנים דמויי חדף,‬
‫בילו את זמנם,‬ ‫והיה להם מבט די עגום על העולם.‬
‫הם קלטו שני צבעים בלבד: כחול ואדום.‬
‫הם גם היו פעילים בלילה‬ ‫כדי לחמוק מטרפיהם בעלי הראייה הטובה יותר,‬
‫והם סרקו ללא הרף את סביבתם בצורה אופקית.‬
‫וזו אולי הסיבה הפשוטה בגינה‬ ‫אנו יוצרים דברים כה רבים בצורה הזו כיום.‬
‫יופי חזותי מבוסס על ראייה, כמובן,‬ ‫והראייה שלנו התפתחה‬
‫כי היא סייעה לנו לשרוד.‬
‫כשהדינוזאורים נכחדו,‬ ‫אבות אבותינו יצאו אל האור.‬
‫ועם הזמן, העיניים שלהם התפתחו,‬
‫והחלו לקלוט את כל צבעי הקשת‬ ‫שאנו מכירים כיום.‬
‫ודברים רבים שאנו עדיין נמשכים אליהם‬ ‫מבחינה חזותית,‬
‫הם דברים שעזרו לאבותינו לשרוד.‬
‫פרחים הצביעו על כך שפירות עלולים לצמוח. ‬
‫מקורות מים היוו פוטנציאל גדול‬ ‫למקורות מזון.‬
‫ומקומות מקלט סייעו לנו לחמוק מטורפים.‬
‫אנו עדיין אוהבים נופים שדומים למקומות‬ ‫בהם התפתחו בני האדם הקדמונים.‬
‫שני אמנים ערכו סקר בשנות ה-90‬ ‫של המאה ה-20,‬
‫כדי למצוא את הציור הנחשק ביותר‬ ‫ב-14 מדינות שונות.‬
‫הם שאלו שאלות, כגון...‬
‫"תעדיפו ציורים של סצנות חוץ או פנים?"‬
‫"אילו מסצנות החוץ הבאות, אם בכלל,‬ ‫הכי מוצאת חן בעיניכם?"‬
‫ו"הייתם אומרים שאתם מעדיפים ציורים‬
‫בהם האנשים עירומים או לבושים לגמרי?"‬
‫הציור שנבחר בארה"ב נראה ככה.‬
‫בצרפת הוא נראה ככה. זה הציור של טורקיה.‬ ‫זה של סין.‬
‫לפעמים מכנים זאת בתור‬ ‫"היפותזת הסוואנה האפריקאית"‬
‫כי המאפיינים האלו נמצאים בסוואנה.‬
‫שמים כחולים, סלע מגונן כלשהו,‬
‫משהו אכיל שגדל במקור מים גדול.‬
‫מסתבר שאנחנו יצורים לא מקוריים בעליל.‬
‫חלק מהיופי הוא הרצון לחיות.‬
‫אבל לא כולם קונים את זה שליופי יש הסבר.‬
‫אני חושב שהמדענים הוטעו‬
‫בידי החוויה הפנטסטית של למצוא הסבר למשהו,‬
‫וחשבו שלהסברים הללו יש עוצמה רחבה.‬
‫ב-2017, ריצ'רד פרום פרסם ספר‬
‫שעורר סערה בעולם הביולוגיה האבולוציונית.‬
‫בספר הוא טוען שלא כל היופי הוא תוצאה‬ ‫של צרכי הישרדות או חיזוק הגוף.‬
‫חלקו שרירותי ואפילו חסר תועלת.‬
‫קחו לדוגמה את זנבו של הטווס.‬
‫הזנב מכוסה במאות דוגמאות עיניים יפהפיות,‬
‫שכל אחת מהן כוללת‬ ‫ארבעה או חמישה צבעים שונים‬
‫שנוצרו בידי ננו-מבנים אופטיים בנוצות‬
‫שעשויים מגרגרי מלנין‬
‫שמאורגנים בצורה גבישית.‬
‫נקבת הטווס, הטווסת, נמשכת לזנבות הללו.‬
‫במהלך החיזור, הטווס מרים את זנבו‬
‫ויוצר מעין המיספרה ענקית‬
‫שמתנשאת מעל לנקבה שאחריה הוא מחזר.‬
‫אבל הזנבות כבדים‬ ‫ ומקשים על הטווסים לרוץ ולעוף.‬
‫היופי שלהם, בעצם,‬ ‫פוגע בכושר ההישרדות של הטווס.‬
‫זה בלבל אפילו את צ'רלס דרווין,‬ ‫כפי שכתב במכתב לחברו.‬
‫"בכל פעם שמבטי נופל על נוצה מזנבו של טווס,‬
‫זה מחליא אותי!"‬
‫הפריעה לו העובדה‬ ‫שסתגלנות בעזרת ברירה טבעית‬
‫לא יכלה לתאר את אבולוציית הקישוטים‬ ‫שלא תרמו‬
‫למאבק ההישרדות.‬
‫הוא הציע תאוריה של ברירה מינית,‬ ‫וההיפותזה שלו הייתה‬
‫שבחירת בן הזוג או בת הזוג מקורה‬ ‫בחוויה סובייקטיבית של בעל החיים.‬
‫ולא רק לטווס יש לכאורה קישוטים חסרי תועלת.‬
‫ישנו סוכי הלהבה וגלימתו המתנופפת.‬
‫שכווי הלענה וחזהו הצהוב המתנפח.‬
‫הפרגטה הגדולה וכיס הגרון האדום דמוי הבלון.‬
‫המנעלן והמקור דמוי הנעל שלו.‬
‫אין היום עופות בעולם‬ ‫שאצלם לא מתבטאים הצבעים,‬
‫המורכבויות, הגיוון, שמייצגים כולם העדפה.‬
‫זה לשם הנאה.‬
‫הנאה היא המניע ‬ ‫מאחורי הבחירות שבעלי חיים עושים.‬
‫במוח האנושי, זו המשמעות של יופי: הנאה.‬
‫אז לדעתנו, ההפעלה המשותפת של קליפת הראייה‬
‫ושל מערכות התגמול האלה, יחד,‬
‫היא החתימה הביולוגית של תגובתנו ליופי.‬
‫שלוש מערכות שונות של מוליכים עצביים‬ ‫מעורבות בכך.‬
‫הראשונה, מערכת הדופמין.‬
‫מערכת הדופמין קשורה לתשוקות שלנו‬ ‫ולרצונות שלנו.‬
‫גל של דופמין יכול להניע אותנו,‬ ‫פשוטו כמשמעו.‬
‫זה מה שמניע אותנו להתקרב לדברים‬ ‫שמושכים אותנו.‬
‫יופי יכול גם להפעיל את ‬ ‫המערכות האנדוקנבינואידיות והאופיואידיות.‬
‫אותן מערכות שפועלות‬ ‫כשצורכים קנאביס או אופיואידים.‬
‫נראה שהן אחראיות עיקריות לתחושת ההנאה.‬
‫אבל טווסות התפתחו למצוא הנאה‬ ‫מאותו סוג של זנב טווס.‬
‫להסביר את כל ההנאה שבני אדם מפיקים מיופי‬ ‫זה קשה יותר,‬
‫כי לא כולנו מסכימים.‬
‫צביעת השיניים בשחור נחשבה פעם‬ ‫כסימן ליופי ביפן.‬
‫תלישת ריסים נחשבה פעם ‬ ‫כסימן ליופי באירופה.‬
‫כיום באמריקה, יש שמחשיבים זאת כסימן ליופי‬ ‫לצבוע, לרסס,‬
‫למרוח, לשרוף או להחליק את העור שלך‬ ‫בצבע ברונזה.‬
‫בני האדם הם יצורים מאוד תלויי תרבות.‬ ‫הסביבה שלנו משפיעה עלינו.‬
‫אנחנו נוטלים משתנים מהסביבה הזאת‬ ‫ומשלבים אותם בחיינו שלנו.‬
‫העדפות אסתטיות נוצרות באופן פסיכולוגי‬ ‫דרך התפתחות,‬
‫חשיפה וכושר המצאה אישי.‬
‫כולנו עברנו התניה תרבותית, כמובן, ‬ ‫בהתאם להקשר שלנו.‬
‫אבל אני תמיד מנסה לשאול את עצמי,‬
‫"למה אני חושבת כך?" "מאיפה זה בא?"‬
‫תרבות אמנות הדומינו מתבססת על האינטרנט.‬
‫יש קהילת נישה גדולה מאוד של אנשים‬ ‫שנהנים מזה.‬
‫לפני 150 שנה, ציורים אימפרסיוניסטים‬ ‫התקשו מאוד לזכות בתשומת לב.‬
‫כיום, אם תערכו סקר בקרב האמריקאים,‬ ‫הם יגידו‬
‫שהם הכי אוהבים אמנות אימפרסיוניסטית.‬
‫המוחות שלנו לא השתנו ב-150 שנה,‬
‫ועדיין, העדפות אלו מבוססות אוכלוסיה‬ ‫השתנו דרמטית.‬
‫זה יכול להיות כתוצאה ממה שנחשפנו אליו.‬
‫צבע, למשל.‬
‫כיום בארה"ב, ורוד מקושר בד"כ לילדות קטנות.‬
‫אבל ב-1927, כשמגזין טיים ערך סקר‬ ‫בקרב עשר חנויות כלבו גדולות,‬
‫חצי מהן אמרו שוורוד הוא צבע לבנים.‬
‫השינוי קרה בעשורים שלאחר מכן,‬
‫חלקית בגלל מסעות פרסום לשיווק צעצועים‬ ‫בשנות ה-80.‬
‫אני אוהבת אותך, פוני קטן שלי.‬
‫וצהוב כהה.‬
‫מחקר אחד מצא שעיניהם של תינוקות‬ ‫משתהות הכי הרבה זמן על הצבע הזה.‬
‫אבל מבוגרים ברחבי העולם‬
‫מדרגים אותו בצורה עקבית‬ ‫כצבע הכי פחות אהוב עליהם.‬
‫על פי תאוריה מובילה, כשאנו גדלים,‬
‫אנו לומדים לקשר את הצבע הזה‬ ‫עם דברים בלתי נעימים.‬
‫יש דרכים מורכבות בהן החוויות שלנו,‬ ‫החינוך שלנו,‬
‫וגם מבנה החברה, יכולים להשפיע‬
‫על מה שאנו מחשיבים כמושך.‬
‫אתה יכול להביט על ציור של בן מלוכה ולהידהם‬
‫מהפאר והיופי.‬
‫מצד שני, אם רעיון המלוכה מפריע לך,‬
‫לא תחשוב שזה יפהפה.‬
‫קשה מאוד לקבל תחושה לגבי מה אנשים אוהבים.‬
‫לכן מדענים נוטים להתמקד בדברים‬
‫שרוב האנשים נהנים מהם.‬
‫עדיין אין מחקר חד-משמעי שיסביר‬ ‫למה אנשים מוצאים יופי בזה...‬
‫או בזה...‬
‫או בזה.‬
‫אבל מדענים שחקרו את המוח במהלך רגעים‬
‫של חוויית שיא אסתטית,‬
‫סבורים שהם מצאו רמז‬ ‫באזור של המוח שנקרא DMN.‬
‫ה-DMN הוא רשת ברירת המחדל.‬
‫ניתן לחשוב עליה כמצב המנוחה של המוח.‬
‫בסריקות מוח, כשאנשים מתבקשים לבצע משימה‬ ‫או לחשוב על משהו מסוים,‬
‫האזור הזה במוח נעשה שקט.‬
‫ה-DMN נדלקת כשאנו לא עושים משהו מסוים,‬
‫ובמקום זאת מתחילים להרהר.‬
‫היא ודאי משקפת מעין מצב פנימי,‬
‫כשאתם קצת מעופפים, כשאתם חולמים בהקיץ,‬
‫כשאתם מהרהרים בעצמכם.‬
‫בכמה ניסויים שנעשו לאחרונה,‬ ‫הציגו בפני אנשים יצירות אמנות‬
‫ממגוון של תרבויות.‬
‫ומשהו מפתיע קרה.‬
‫אזור ה-DMN במוחם נדלק.‬
‫אבל רק כשהם הביטו בציורים‬
‫שלדבריהם הכי ריגשו אותם.‬
‫זה הפעיל אצלם מערכת שלמה של אסוציאציות‬
‫ומחשבות במוחם שלהם,‬
‫מעין מקבילה למשחק בדמיון.‬
‫החוקרים סבורים שזוהי עדות לכך‬ ‫שחוויית היופי שאנו חווים‬
‫מערבת חיבור בין חושים ורגשות למשהו אישי.‬
‫תפיסתנו העצמית.‬
‫יש משהו בציורים שמרגשים אותנו‬
‫שמאלץ אותנו להרהר בעצמנו.‬ ‫ייתכן וזו החתימה הביולוגית‬
‫של המשמעות של התרגשות מציור.‬
‫זה יוכל להסביר למה אנו נמשכים לאותן תמונות‬
‫ומתרגשים מהן, אפילו כשזיכרונותינו נמוגים.‬
‫נעשה מחקר שלפיו אנשים הסובלים משיטיון‬
‫לא מאבדים את הטעם האמנותי שלהם‬
‫שהיה להם כל חייהם.‬
‫בניסוי מ-2008, עשרים חולי אלצהיימר‬
‫נחשפו לשורה של ציורים.‬
‫חלקם היו ייצוגיים,‬ ‫כמו "אנשים בשמש" של אדוארד הופר.‬
‫חלקם פחות, כמו "האישה הבוכייה" של פיקסו.‬
‫ואחרים היו מופשטים לגמרי,‬ ‫כמו "קומפוזיציה" של מונדריאן.‬
‫החולים התבקשו לדרג את הציורים‬ ‫לפי סדר העדפה.‬
‫שבועיים לאחר מכן, הם קיבלו את אותה משימה.‬
‫כשהם התבקשו לדרג את הציורים המקוריים,‬
‫הם דירגו אותם באותו סדר, פחות או יותר.‬
‫חוש היופי שלנו הוא עמוק. ‬
‫חשבתי שהציור של רנדי היה יפהפה.‬
‫ויש לה חוש נהדר לצבעים.‬
‫ועבור חולי שיטיון,‬ ‫יצירת אמנות יכולה להיות תרפיה רבת עוצמה.‬
‫אני מוצאת שהצבע הוא הדבר הכי בולט בעיניי.‬
‫ולאחר מכן, תחושת התנועה.‬
‫אני אוהבת תנועה בציורים.‬
‫מה עוד רואים כאן?‬
‫אני רואה את השמש.‬
‫יש לי דמנציה של גופיפי לואי.‬
‫ועבורי זה היה הלם גדול, כמו שזה עבור כולם,‬ ‫אני בטוחה.‬
‫כולנו סובלים מאובדן זיכרון.‬
‫ברמות חומרה שונות, תלוי באדם‬ ‫וכמה זמן הם סובלים מהמחלה.‬
‫אני חושבת שמבחינת שמירת העדפותינו‬ ‫לאמנות מסוג כלשהו,‬
‫או ליצירות אמנות כלשהן,‬
‫זה אומר שהיצירות הללו מדברות אלינו‬ ‫באופן עמוק.‬
‫עבורי זה נפלא לראות אנשים מציירים.‬
‫תראו את פניהם, הם מתעוררים לחיים.‬
‫אנשים שסובלים משיטיון, וגם כל השאר.‬
‫תארו לכם תרחיש שבו כולנו היינו לובשים‬ ‫בדיוק אותם בגדים.‬
‫כל הארוחות היו נטולות טעם.‬
‫הבתים שלנו נראו כולם זהים.‬
‫זה עולם שמישהו היה רוצה לחיות בו?‬
‫היעדרו של היופי, אי היכולת להקיף את עצמנו‬
‫בחוויות אסתטיות,‬
‫הופכים את החיים לריקניים ביותר.‬
‫מושלם.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬