JERUZALÉM 11. DUBNA 1961
SOUD NACISTY ADOLFA EICHMANNA
Když byl Eichmann odsouzen za svou roli v holokaustu,
rozsudek soudu pravil, že Eichmann je,
ve všech ohledech,
pirát.
Advokát zdůraznil pirátství a otrokářství.
Prokurátor je přesvědčen, že Eichmannův soud by měl vycházet
z tohoto základního principu.
Základní princip, že nepřátele lidstva lze zajmout a soudit
v jakékoli zemi bez ohledu na národnost,
zavedl mezinárodní pirátský zákon.
A to umožnilo polapit Eichmanna v Argentině
a stíhat ho v Izraeli za zločiny v Evropě.
O nepřítele lidstva musí být postaráno,
aby nemohl dále ubližovat.
Dne 31. května 1962
ho pověsili.
Dnes piráty nepovažujeme za nepřátele lidstva.
Jsou to záporáci jako kapitán Hook z Petra Pana.
Nebo sympaťáci jako Jack Sparrow v Pirátech z Karibiku.
Nebo milovníci rumu, jako pirát značky Captain Morgan.
- Kapitána? - Kapitána!
Tak proč jsou piráti původní nepřátelé lidstva?
A proč si je tak nepamatujeme?
Vezměte to do svých rukou a pryč s piráty,
kteří náš svět učinili bezprávným.
Piráti vykořisťovali rostoucí obchod Ameriky.
Ďábelský rum, typický nápoj pirátů,
kteří kdysi terorizovali Karibik.
Někteří rybáři bez práce se dali na pirátství,
a dokonce se uchýlili k vraždě.
Jejich podnik už je ohromný,
letos asi 1,5 miliardy korun.
Svět se musí spojit, aby ukončil metlu pirátství.
Piráti baví stovky milionů lidí po celém světě.
Nikdo neví, zda a kdy se piráti pokusí udeřit.
Pirát je někdo, kdo pluje po moři a hledá skrytý poklad.
Někteří mají přes oko pásku.
Někteří mají dřevěné nohy. A někteří meče.
Někteří jsou dobří a někteří jsou padouši.
Padouch se snaží něco ukrást.
A dobrý pirát se to snaží ochránit.
A mají rádi kořist, a to je poklad.
Občas muži potřebují pomoc, a tak přijdou pirátky.
Na pomoc.
- Arr! - Arr!
Přitahuje nás představa lidí, kteří operují mimo autoritu
A v tom spočívá
většina přetrvávající romantizace pirátského života.
Je nešťastné, že to tak ve skutečnosti není.
Zde královna Alžběta v roce 1581 pasuje sira Francise Drakea
za obeplutí zeměkoule a návrat s pokladem,
který získal pirátstvím.
Zde je zase s Walterem Raleighem, kterého také pasovala.
Založil kolonii Virginie v jejím jméně, panenské královny.
K čemu byla? Byla tábor pro piráty.
Královně Alžbětě se přezdívalo „pirátská královna“.
Ctila piráty.
Říkala jim „mořští psi“, protože šířili impérium
a škodili jejím soupeřům
krádeží lodního nákladu.
V té době byly evropské mocnosti v neustálém konfliktu.
Jejich impéria se měnila a rozšiřovala.
Všichni si najímali piráty, aby okrádali jejich nepřátele.
Když v Evropě došlo k útoku na moři,
jeden ze způsobů, jak ho legitimizovat,
byl kaperský list.
Piráti po něm toužili.
Umožňoval jim okrádat lodě
s požehnáním státu.
A na mořích bylo více lodí než kdy předtím.
Byl to začátek naší globalizované ekonomiky,
založené téměř výhradně na lodích,
což jen přispělo ke konfliktům.
Evropská impéria se prala
o větší kus globálního obchodu.
Chtěli více zboží jako koření z Indonésie,
bavlnu z Indie,
cukr z Karibiku
a otroky z Afriky.
Trosky lodí té doby dnes leží na dně oceánu.
V roce 1996 byl u pobřeží Severní Karolíny objeven
obzvlášť vzrušující vrak
a reportéři roky sledovali jeho vyzvedávání.
Černovousova vlajková loď Pomsta královny Anny
byla dnes vyzvednuta ze dna oceánu u našeho pobřeží.
Pomsta se potopila u pobřeží Severní Karolíny.
Město Beaufort se Černovousem proslavilo.
Leží tam vrak jeho pirátské lodi.
V těch zprávách se nemluvilo o tom, že to původně byla
otrokářská loď zvaná La Concorde.
Když Černovouse v roce 1717 zajali,
na palubě bylo 455 zotročených Afričanů.
Většina byla prodána do otroctví, zatímco Černovous se vrátil k pirátství.
Málokdo o ní mluví jako o otrocké lodi, o které máme důkazy.
Obchodu té doby neporozumíte bez znalostí o trhu s otroky.
Otroci totiž stáli téměř za všemi výrobky na cestě přes Atlantik.
Lidem to pomáhá přehodnotit znalosti
o obchodu s otroky.
V mnoha případech
se jednalo o otrocké lodě.
Piráti s otroky doslova obchodovali.
Pokud pirátská loď zabrala loď, na které byli otroci,
otroky si vzali a převezli je na ostrov,
kde měli nějaké styky,
a prodali je místním obchodníkům.
Odtamtud byli otroci dále prodáni na místní trhy a plantáže,
takže piráti byli i obchodníky s otroky,
i když si to s nimi lidé tolik nespojují.
Pamatujete Francise Drakea?
Než z něj byl pirát a rytíř,
byl jedním z prvních obchodníků s otroky v Anglii.
Piráti především měli zájem o co největší zisky.
A to získali,
aby časem díky jmění nabyli postavení.
Jako jeden z nejslavnějších pirátů dnešní pop kultury.
Mnoho lidí zná oblíbený rum kapitána Morgana,
ale kapitán Morgan v mnoha ohledech nebyl jen pirát,
ale také otrokář a majitel plantáže.
Morgan zbohatl jako pirát ve službách Anglie.
Své bohatství umocnil
založením plantáží na Jamajce.
Vlastnil přes sto zotročených Afričanů.
Zhruba stejný počet měl po celou dobu i prezident USA Thomas Jefferson.
V Jamajské společnosti nabyl na významu.
V důsledku se stal viceguvernérem
a měl hodně blízkých vztahů s mnoha aristokraty.
V roce 1674 ho král Karel II. pasoval na rytíře.
Je skvělým příkladem
pro změnu vnímání pirátů
jako vyvrženců, kteří chtěli zůstat
na okraji společnosti,
když se vlastně
chtěli do společnosti začlenit
a založit elitní domácnosti.
Skot William Kidd byl další pirát ve službách Anglie,
najatý v roce 1696.
Dostal oficiální dokumenty, dostal povolení
a byl najat do služeb Anglie.
Jeho povolání bylo jako lovec pirátů.
Cestoval z New Yorku kolem mysu Dobré naděje
na Madagaskar, do Rudého moře a Indického oceánu,
kde piráti okrádali lodě Východoindické společnosti.
Ale Kidd se rozhodl, že si víc vydělá
jako pirát,
a zaměřil se na loď, která slibovala velkou kořist.
Loď byla registrována v Mughalské říši,
dnešní Indii,
která byla obchodním partnerem a velkým spojencem Anglie.
Kapitán Kidd oloupil loď a získal hedvábí, bavlnu, cukr, opium
a železo v dnešní hodnotě přes 235 milionů korun.
Na jednu loupež to ujde.
Mughalská říše byla na Anglii opravdu naštvaná.
Měli anglických pirátů v oblasti plné zuby
a chtěli vidět změnu, chtěli přímý postih
vůči kapitánovi Kiddovi.
Angličané ho chytili v kolonii Massachusetts.
Vzali ho do Londýna před soud za pirátství.
Potíže, rušení pořádku, provinění vůči obchodu...
Anglie chtěla ukázat, že zločin je tak závažný,
že by každý stát mohl udělat totéž – hrozný čin,
zločin proti celému lidstvu.
Byl shledán vinným.
V roce 1701 ho soudce odsoudil
k „oběšení za krk, dokud nezemře“.
A to se taky stalo.
A v tu chvíli na moři došlo k velké změně,
protože předtím piráti...
nebyly souzeni, byl jim umožněn pohodlný život,
protože sloužili jistému účelu.
Hostis humani generis je latinsky „nepřátelé celého lidstva“.
Tak začaly vlády legitimního světa označovat karibské piráty
na začátku 18. století.
Je to nedotknutelná oblast mezinárodního práva.
Žádný stát nepopírá právo jiného státu pronásledovat,
zajmout a stíhat všechny piráty, které na moři najdou.
Takže kapitán William Kidd je důležitá osobnost,
pokud jde o rozvoj mezinárodní jurisdikce.
Jakýkoli stát smí jednotlivce soudit
bez ohledu na místo zločinu,
národnost pachatele
nebo národnost oběti.
Celá staletí to platilo jen pro původní nepřátele lidstva:
piráty.
Proto je pirátský zákon precedens, který sloužil k zajmutí,
stíhání a popravě Adolfa Eichmanna.
Je to člověk, který spáchal zločin
proti celému lidstvu, celé lidské rase.
Nejen kapitán Kidd se dočkal hořkého konce.
V následujících desetiletích čelila podobným osudům řada pirátů.
Protože v roce 1713 evropské mocnosti krátce dosáhly míru
a vlády přestaly najímat piráty k přepadávání nepřátel.
Najednou se spousta námořníků
ocitla v Atlantiku bez legální možnosti přepadávat
a někteří dále přepadávali nelegálně.
Mnozí námořní obchodníci se také rozhodli pro pirátský život
z prostých důvodů.
Zaprvé: kořist.
Průměrný námořník si vydělal asi dvacet pět liber ročně.
Piráti si jedním úspěšným přepadením vydělali 40krát tolik.
Někteří i více.
A pak tu byl problém kultury na pracovišti.
Obchodní lodi byly známé pro nepříjemné pracovní prostředí.
Kapitáni měli nad posádkou v podstatě autokratické pravomoci
a autoritu někdy zneužívali.
Ale piráti si své vůdce volili a psali ústavy
s pokrokovou ochranou pracovníků.
Jedna loď slíbila, že „každý, kdo přijde o končetinu,
bude kompenzován částkou 800 dolarů.“
Asi deset let nelegální pirátství kvetlo.
Byl to vrchol „zlatého věku pirátství“.
A vlády to moc netěšilo.
Piráti vážně ohrožovali obchodní řád evropských států.
Bez možnosti spolu obchodovat
by evropské státy, jak je známe dnes, nebyly schopné přežít.
Vlády se do pirátů pustily jako nikdy předtím.
Vystupňovaly proti nim zákony a propagandu.
V roce 1717 jedny britské noviny zveřejnily
„královské prohlášení o potlačení pirátů“,
že armáda zajme každého piráta,
který se „odmítne nebo opomene vzdát“.
To vše posílilo veřejný zájem o piráty.
Když v roce 1724 vyšla kniha Obecné dějiny pirátů,
byl to okamžitý bestseller.
Přestože se kniha inzerovala jako historická,
hodně toho bylo vymyšlené.
Kniha vypráví o Černovousovi
v předvečer jeho smrti, jak odpovídá,
zda jeho žena ví, kam zakopal peníze.
Řekl, že to „neví nikdo než on a ďábel“.
Ale piráti své peníze skoro nikdy nezakopávali.
Proč by to dělali?
Utráceli je, často v barech a nevěstincích přístavních měst.
O sto šedesát let později
příběhy inspirovaly další knihu, Ostrov pokladů.
A autor Robert Louis Stevenson přidal vlastní příkrasy.
Jako zpěv „johoho, flaška plná rumu“
nebo chození po prkně
a mapy k pokladům.
Ostrov pokladů tak zaujal generace,
že ho Disney v roce 1950 zfilmoval a propagoval ho jako přelomové dílo.
Walt Disney nastavuje novou laťku
a uvádí první celohraný film:
Ostrov pokladů.
A herec Robert Newton se rozhodl
zdůraznit jedno konkrétní písmeno abecedy.
Arr.
Přišly další filmy.
Velmi inspirované okázalostí Ostrova pokladů.
Čekám na to už roky.
Hook!
Dochází k takové disneyfikaci pirátů.
Jsou jako kapitán Hook a Petr Pan.
Jsou ti zlí, ale neužije je na zabíjení, ubližování, obtěžování
nebo mučení jednotlivců.
A původní zdroj toho všeho
zaznamenal jen zlatý věk pirátství.
Tam naše představa pirátů zamrzla v čase,
přestože piráti existují tak dlouho jako lodě na moři,
jako piráti starověkého Středomoří,
vikingští piráti,
barbarští piráti,
a jedna z nejmocnějších pirátek na světě,
Čeng Š’.
Striktně se řídila vlastní pirátskou ústavou:
za znásilnění zajatkyně, byl trest smrti.
Piráti dominovali pobřeží jihu Číny 15 let
na přelomu 19. století.
A Čeng Š’ velela největší pirátské flotile na světě.
Přes 1 200 lodí a až 70 000 mužů.
Ovládala většinu čínského obchodu se solí
a zničila vládní lodě, které se ji pokusily zastavit,
což oslabilo čínské námořnictvo a ohrozilo obchoduschopnost země.
Není jasné oddělení mezi piráty,
kteří jsou drobní lupiči,
jako malá skupina zlodějů na otevřeném moři,
a piráty, kteří řídí celé impérium a rozsáhlé armády.
A je docela těžké říct, kde končí pirát
a začíná organizovaná politická komunita.
Když se Čeng Š’ konečně rozhodla vzdát,
čínská vláda s ní jednala jako se zemí.
Většina jejích pirátů se buď stala námořními úředníky,
nebo se znovu usadila na pevnině.
A Čeng Š’ nedostala žádný trest.
Aby pirát obdržel takové zacházení, by dnes bylo absurdní.
Od té doby se mnohé změnilo.
Hranice jsou převážně pevné
a mezinárodní řád spravují zákony, dohody a obchod.
Doprava zůstává základem světové ekonomiky.
90 % mezinárodně obchodovaného zboží
se přepravuje lodí.
Celková hodnota toho zboží je více než 2 000krát vyšší
než v době Čeng Š’.
A už se nepřeváží v trupech dřevěných plachetnic,
ale v kontejnerech na obřích nákladních lodích,
které je mnohem těžší okrást.
Nejžádanější kořist dneška
není zlato, stříbro ani koření,
ale ropa,
pokud je cena dost vysoká.
V roce 2013 piráti v západní Africe unesli 13 lodí.
Když cena ropy následující rok klesla,
zvolili jinou strategii.
Místo na náklad lodi se zaměřili na její posádku.
Bereme únos kvůli výkupnému mnohem vážněji,
protože jde o lidi.
Stejně jako piráti z minulosti, i tito mají oběti.
Ale dnes slyšíme výpovědi z první ruky.
Prosíme vás, otevřete svá srdce a pomozte nám,
potřebujeme pomoc.
Mysleli si, že jsem z bohaté rodiny,
a bili mě.
Svázali mi ruce za zády.
Co jsme zažili,
to si neumíte ani představit.
Tak dnes na světě vypadá pirátství.
Objevuje se na místech,
kde se rozpadá národní nebo mezinárodní řád.
Jako v Somálsku, zemi, která byla v anarchii,
když pirátství narostlo v letech 2007 až 2012.
V dnešní Venezuele se zvedá pirátství
od začátku kolapsu její ekonomiky v roce 2014.
Stát má menší schopnost řídit svůj námořní prostor,
když se soustředí na krizi uvnitř svých hranic.
Piráti se neobjevují zničehonic.
Existují jisté struktury, které v některých případech usnadňují,
nebo možná i nutí,
práci mimo existující struktury,
a vedou k růstu nelegální aktivity.
Stejně jako tehdy, i dnes se lidé
uchylují k pirátství z jednoduchých důvodů.
Nepřítomnost vhodných ekonomických alternativ
pro potenciální piráty.
A přístup k lodím pro útok.
Dnešní piráti nejsou v Hollywoodu líčeni jako romantičtí darebáci.
Jsou to zoufalí zločinci.
Jako v tomto úspěšném filmu
podle pravých somálských pirátů,
kteří v roce 2009 zajali amerického kapitána.
Piráti dnes také nepatří do vyšší společnosti.
Takže proč my jsme tady a piráti tam?
Jsou na špatné straně dějin.
Dnešní civilizované státy
z toho politicky vyšly jako vítězové.
Z velké části proto, že jim šlo něco barbarského:
obchod s otroky.
V 18. století jim neměl kdo konkurovat.
Obchod s otroky nabyl průmyslových rozměrů,
přepravoval do evropských kolonií v Americe miliony Afričanů,
jejichž práce tvořila jmění.
To zpevnilo globální nadvládu evropských mocností
a nakonec i Ameriky.
Když USA v roce 1808 zakázaly obchod s otroky,
vydaly zákon, že každý, kdo je do obchodu zapojen,
bude označen za piráta a utrpí smrt.
Ale západ popravil jen jednoho otrokáře:
Nathaniela Gordona, v roce 1862 usvědčeného z pirátství.
„Pirát“ je titul, který je historicky
přidělen soupeřům nebo nepřátelům
za účelem naznačit, že to, co dělají, je nelegální,
ale to, co děláte vy, je naprosto legitimní.
Piráti byli důležitou součástí historie.
Jen ne té, kterou máme na mysli.