Hvem er det i speilet?
Dette er kjent som speiltesten.
Noen versjoner bruker et rødt merke og man består om man innser
at den er på ditt eget ansikt.
Barn begynner å få det til rundt 18 måneder,
som signaliserer en stor milepæl i deres utvikling.
Hei.
Speilstudiene er så spennende fordi på et intuitivt nivå
ser vi oss selv.
Å kjenne seg igjen i speilet har med selvbevissthet å gjøre.
Mennesker er ikke de eneste som kjenner igjen seg selv.
Sjimpanser var de første som sto på speiltesten.
Så fulgte flere etter.
Delfiner,
elefanter,
selv skjærer.
Og nylig kom fiskestudien.
Jeg er ikke 100 % enig når det gjelder fisken.
Det at fisken besto var...
...kontroversielt.
Og testen har andre overraskende resultater.
Noen aper består ikke, selv om de er allment ansett som
intelligente dyr.
Og du kan ha sett hvordan hunder reagerer på sitt eget speilbilde.
Forskning på dyreintelligens har de siste tiårene
gitt oss noen overraskelser.
Men det har også gitt oss enorm innsikt i hvordan vi passer
inn i verden.
For å forstå vår hjerne bedre,
hvor vi kom fra,
vår arv,
så må vi lære mer om dyrene.
Så hvordan tenker dyr?
Og hvordan kan det å studere dyr avsløre hvordan det er...
...å være menneske?
EN ORIGINAL-DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Smart fugl, papegøyen.
Han kan faktisk uttale ord.
Selvsagt aner han ikke hva ordene betyr.
Jeg er en hest, ikke et marsvin.
Omtrent alle liker å se på dyr hvis instinkter og intelligens
er imponerende.
Hele menneskehetens livstid er kun et øyeblikk
i vår planets historie.
Ikke bare kan vi kontrollere ulike variabler,
men våre subjekter er tilgjengelige når vi trenger dem.
Jeg tenker på hva som skjer i hodet hennes.
Hun ser seg rundt.
Hun tenker konstant.
Han er veldig smart.
Han har lært å si et dusin ord og fraser.
Han har mange meninger og han vil ha det han vil ha.
Det er veldig lett å såre Elliots ego.
Når Elliot treffer andre kaniner sier vi alltid: "Herregud,
han tror han er så mye bedre."
Han kan være... glefsende.
Så mange av oss som har kjæledyr har lurt på:
"Hva er det de tenker? Elsker de meg?
Forstår de dette?"
Det er en menneskelig ting å gjøre,
å lure på hva som skjer i hodet på et dyr.
Og vi kan ikke spørre dem.
Dyr kan åpenbart kommunisere med hverandre.
Bier gjør det ved å danse.
Hvaler synger.
Sjimpanser med bevegelser og skrik.
Men mennesker har ti tusener av ord,
når de settes sammen kan de kommunisere alt av ideer.
Så å se om dyrene kunne kommunisere med oss på et menneskelig språk
var en av de første forsøkene i forskningen av dyreintelligens.
Dette var ett av de første eksperimentene med sjimpansen Viki sent på 40-tallet.
Hvem er jeg?
Pappa?
Dere ser at dette ikke går så bra.
Det viste seg at stemmebåndet ikke er laget for å snakke.
Men i 1966 hadde et annet psykologpar en idé.
De tok en vill babysjimpanse med hjem som het Washoe,
oppdro henne som et menneskebarn og prøvde å lære henne tegnspråk.
Washoe lærte omtrent 150 tegn, som for disse ordene.
Tannbørste.
Klem.
Åpne.
Ut.
Lingvistene definerte språket som symbolsk kommunikasjon.
Så kom Washoe og brukte symbolsk kommunikasjon.
Hun brukte håndsignaler for å referere til ting.
En annen språkstudie fulgte som viste
at vår hjerne og kommunikasjonsevne ikke er unik.
Spørsmålet var om disse apene faktisk brukte språk.
Det var et radikalt spørsmål.
Frem til sent på det 19. århundre var forståelsen i vestlige kulturer
at vår hjerne ikke kunne sammenlignes med dyrenes.
Det var ikke tilfelle i noen østlige religioner som buddhisme.
Det verdensbildet så slik ut.
Mennesker og dyr delte samme natur
og var knyttet sammen gjennom reinkarnasjon.
Men det kristne verdensbilde så mer ut som dette.
Mennesket var overordnet fordi de hadde sjeler,
og dyrene var rangert under dem.
Man hadde pattedyr, så gikk man ned til marker og bløtdyr og så videre.
Selvsagt var mennesket nærmest Gud, fordi englene og Gud var rett over oss.
Men Charles Darwin endret alt med den første skissen av livets tre
i notatboken sin.
Den ser kanskje liten ut, men dette ødela det verdensbildet
med evolusjonsteorien.
En av de tingene Darwin gjorde så bra i Artenes opprinnelse var å skape
et alternativt bilde med et tre, ikke en vekt.
Hvor alle dyrene var utviklet fra tidligere livsformer,
og alt liv var beslektet, selv om det var fjernt.
Homo sapiens er akkurat her.
Det er oss.
Darwin sa også at intelligens måtte være på dette treet:
"Så store forskjeller det er i hjernen til menneske og dyr,
så er de av grad og ikke av type."
Men hjernen er vanskelig å studere vitenskapelig.
Så i storparten av det 20. århundre studerte psykologien adferd i stedet.
Denne psykologiske tilnærmingen kalles behaviorisme.
Behaviorisme ble en form for religion.
I begynnelsen tror jeg at målene var helt greie.
De sa vi skulle gå vekk ifra følelser og tanker og se på adferd.
Men så gikk behaviorisme lenger og sa at hjernen
ikke betydde noe i det hele tatt.
Alle tegn på intelligens var tillært gjennom et system av belønning
og straff.
Og det er en tolkning av hvordan aper lærte seg språk.
Psykologen B.F. Skinner var lederen av behaviorisme.
Hans arbeid ble både applaudert og angrepet,
fordi det detaljerte metoder for å forme og kontrollere andres adferd.
Skinner mente at dyr reagerte på stimuli,
og at du kunne lære dem hva som helst med rett belønning
og straff.
Som å lære duer å lese.
Han har lært de ulike responsene ved å bli belønnet med mat.
Eller å spille pingpong.
Eller å fly en andre verdenskrig-missil, noe som fungerte, men aldri ble brukt.
Skinner trodde mennesker lærte på den måten, selv om vi er mer avanserte.
I et intervju i 1977 sa han at både menneskelig og dyreintelligens
var kondisjonering.
Selvsagt er menneskelig adferd annerledes, mye mer kompleks enn dyreadferd,
men de fundamentale prinsippene er der.
Men lingvisten Noam Chomsky var uenig med Skinner.
I et intervju samme år argumenterte han for at mennesker
ikke må kondisjoneres for å lære språk.
Vi er bygget for det, det er tydelig fra en ung alder.
De fleste foreldre gir ingen systematiske instrukser
til barna sine, men de lærer allikevel.
På en viss måte kan vi si at språk ikke læres.
Og han mente at dyr var bygget for andre ting.
Da han ble spurt om aper som Washoe kunne lære språk, svarte han:
"Mennesker kan fly omtrent ni meter. Det gjør de i OL.
Er det å fly?
Spørsmålet er meningsløst."
Etter Washoe lærte forskere tegnspråk til enda en sjimpanse,
Nim Chimpsky.
Og så på videoene fra tidligere apespråkstudier.
De konkluderte at sjimpanser kan imitere isolerte ord,
men kunne ikke uttale spontane setninger med grammatikk
slik mennesker kan.
Nim Chimpskys lengste setning var disse 16 ordene:
"Gi appelsin meg gi spise appelsin meg spise appelsin gi meg spise
appelsin gi meg deg."
Behaviorisme ble upopulært.
Selv om vi nå ikke lenger tror at de har språk
så åpnet det opp et helt felt ved å vise at aper kunne mer enn vi trodde.
I dag er forskere enige om at menneskets intelligens utviklet seg
fra tidlige primater med den første store delingen for rundt sju millioner år siden,
og enda en for rundt 200 000 år siden.
Det var da homo sapiens dukker opp.
Og så, i et evolusjonsmessig øyeblikk utviklet vi større hjerner,
komplekst språk, kulturer, teknologier og sivilisasjoner og spredde oss
rundt om i verden.
En teori om hvorfor den menneskelige hjernen er eksepsjonell
er at den har flere nevroner.
Menneskets hjerne har omtrent 100 milliarder av dem.
Det er over tre ganger så mange som en sjimpanse,
og over tusen ganger flere enn en mus.
Men nylig ble det oppdaget at elefanter har nesten 260 milliarder nevroner,
nesten tre ganger flere enn oss.
Forskere har forsøkt å finne ut om den typen nevroner
vi har er spesielle.
De ser ikke spesielle ut.
Om du ser på et utsnitt av en menneskehjerne
eller en musehjerne og du viser nevronet til en nevroforsker
så vil de ikke lett kunne si deg hvilken som kommer fra et menneske
eller fra en musehjerne.
Men ikke alle nevroner har den samme funksjonen.
Menneskehjernen ser ut til å ha en spesiell type som gjør at vi lærer
fra andres adferd.
De kalles speilnevroner.
Men forskere har funnet lignende nevroner i hjernen til andre primater.
De er funnet i spurver også.
De ble aktivert da fuglen hermet etter de andre fuglenes sanger.
Vi har ikke funnet det spesielle menneskelige nevronet enda.
Og det er 100 milliarder nevroner så det er mye å lete gjennom.
Mennesket har størst hjerne i forhold til kropp.
Andre dyr vi ser på som intelligente rangerer også høyt.
Og dyr med større hjerner pleier å leve lengre liv.
Når vi tenker på intelligens hos dyr
pleier vi å fokusere på kognitive evner
som vi er stolte av.
Som å være sosialt smart, fordi vi utviklet evnen til å leve
i kompliserte sosiale strukturer.
Men det gjør sjimpanser også, de må ha intelligensen til
å vurdere andres følelser.
Kan jeg forutsi noens oppførsel?
Kan jeg utfordre dette individet? Får jeg støtte om jeg gjør det?
Hvordan og med hvem forsoner jeg meg med etter krangling?
De må ta komplekse avgjørelser veldig ofte.
Forskere tror at sjimpanser har empati fordi gjesping smitter hos dem.
I 2009 fant man ut at sjimpanser gjesper
om de får se en tegnet sjimpanse som gjesper.
Vi pleide å tro at vi var unike fordi vi bruker verktøy.
Vi kommer over problemer vi ikke visste ville være der.
Fordi universet er tilfeldig,
det er vanskelig å forutse, og en definisjon på intelligens
er om dyret kan løse det problemet som oppstår for å nå
det målet de har satt seg ut.
På 60-tallet oppdaget Jane Goodall at sjimpanser brukte verktøy.
Og så oppdaget forskere noe som overrasket:
Fugler bruker også verktøy.
Ny Caledonia-kråker er veldig flinke med verktøy.
Vi vet det nå.
De lager til og med verktøy og modifiserer dem.
Men mens dyr kan løse problemer
trodde mennesker at vi var spesielle fordi vi kan lære av minner
og planlegge fremover.
Vi pleide å tro at dyr var fanget i nåtiden.
Vi mennesker er annerledes fordi vi kan tenke bakover
til spesifikke hendelser.
Vi kan tenke fremover, planlegge for i morgen eller lenger frem,
og det gjør oss annerledes.
Men forskning på konglekråken
estimerer at den kan gjemme 30 000 frø om høsten på 6 000 forskjellige steder,
og så finne dem igjen til våren.
Jeg vet ikke hvor jeg har parkert bilen,
så jeg synes det er ganske imponerende.
Men mennesker planlegger ikke bare for egen fremtid.
Vi planlegger for rasens fremtid.
Vi bygger skoler, bibliotek og museum.
Vi har kultur.
Kultur er ideen om delt ansvar for barna våre.
Og den modellen finner man i rudimentære versjoner hos dyr
som tar vare på sine små.
En studie i Elfenbenskysten på tre beslektede grupper sjimpanser
viser at hver gruppe brukte ulike typer verktøy
for å åpne den samme typen valnøtt.
Bevis for at hver gruppe lærte opp sine små på hver sin måte.
Hvaler har også kultur.
Dette er en knølhval-låt som ble en hit.
I 2009 var det kun denne gruppen hvaler som sang den.
Så i 2010 traff de andre hvalgrupper,
og én i de andre gruppene
kom hjem syngende på denne nye sangen.
De kaller dette en kulturell revolusjon.
Dette endrer vår forståelse om hvordan intelligens utviklet seg.
Fugler og hvaler er ikke like nært beslektet mennesker som andre primater.
Hvaler og mennesker, begge pattedyr, deler en stamfar
fra rundt 100 millioner år siden, og vår siste felles stamfar
med kråkefamilien var...
...300 millioner år siden, før dinosaurene.
Vi har lignende evner,
ikke fordi vi er nært beslektet,
men fordi vi hadde lignende problemer og skapte de samme kognitive strukturene.
Dette skjedde med fysiske trekk i hele dyreverdenen.
Ubeslektede arter utviklet lignende trekk for å tilpasse sine behov,
som vinger, ryggfinner og gift.
Og dette skjedde med hjernen også.
Og det er årsaken til at dyr over hele evolusjonstreet
kan ha en følelse av selvbevissthet.
Men det er vanskelig å si med fisken.
En grunn til at den prøvde å skrape vekk blekket
kan være at den følte at forskerne prikket den
med blekk, ikke fordi den kjente seg selv igjen.
Speiltesten har også andre begrensninger.
En del av problemet er at testen jeg ga deg er veldig visuell,
og det kan være at dyr ikke bruker synet på samme måte som vi gjør
for å gjenkjenne andre.
Det belyser en fundamental brist i hvordan vi har studert dyrenes hjerner.
Flere av våre tester har vært som speilet,
vi ser etter menneskelige kvaliteter, vi bruker menneskelig målestokk,
basert på den menneskelige forståelsen av verden.
En hund ser ikke på samme måte som mennesker:
Hunder er fargeblinde for rødt og grønt,
og synet er mellom fire og åtte ganger mindre presist enn menneskets.
Men de navigerer med luktesansen,
som er 10 000 ganger sterkere enn menneskets.
Forskerne lagde et test med beholdere med urin for å se
om de kunne gjenkjenne egen lukt fra en blanding med andres lukter.
De sto igjen ved blandingen lenger enn ved sin egen,
noe som indikerer selvbevissthet, men gjennom lukt, ikke synet.
Det kan også forklare hvorfor elefanter
ikke mestret en enkel verktøytest
om å bruke pinner for å få tak i mat.
For å forstå elefanten så må vi forstå
at elefanten har hundre ganger sterkere luktesans enn hunder.
Men da endret forskerne testen.
I stedet for å gi den pinner fikk den en boks og et dekk,
for å se om elefanten ville stå på dem for å nå maten.
Og elefantene besto.
Vi tror det er fordi at om elefanten
plukker opp en pinne så vil den lukke lukteorganet.
Så man må forstå elefanten for å forstå at snabelen
ikke er det samme som en hånd. Den har andre funksjoner.
Hvert dyr har sin egen måte å se på verden på,
sine egne perseptuelle egenskaper.
Noen dyr hører og ser ting som vi ikke får med oss.
Flaggermus er en art som utviklet evnen
til å føle omgivelsene gjennom ekkolokalisering.
Det betyr at de navigerer ved å lage høye lyder,
stort sett umerkelig for våre ører, som treffer andre objekter.
Laks kan bruke jordens magnetiske felt som et kompass
for å navigere i åpent hav tilbake til gyteplassen.
Det at vi ikke kan gjøre dette får oss nok til å se dumme ut
for en flaggermus eller laks.
Vi går glipp av mye av de utrolig smarte tingene dyr gjør,
fordi vi bruker menneskelig intelligens som målestokk.
Jo mer vi utvider vår forståelse av intelligens til å inkludere flere dyr,
jo mer beskytter vi dem.
Det spanske parlamentet har gitt store aper rettigheter
for å beskytte dem mot fangenskap og eksperimentering.
En lignende sak i USA vil gi rettigheter til den første elefanten
som sto på speiltesten.
Og den indiske regjeringen forbød delfinshow
på grunn av bevisene
på at delfiner er en svært intelligent art.
Vi må ankre vår eksistens i naturen.
Vi har en tendens til å sette oss selv ved siden av.
Vi kan ikke det. Vi er sammenflettet med den.
Vi kan ikke håndtere naturen som vi vil, vi må være forsiktige.
Frem til nylig har forskerne fokusert på dyr som minner om oss selv.
Og vi har bare nettopp begynt å se videre.
En åttearmet blekksprut virker nok mer fremmed
for et menneske enn noe annet dyr.
Blekkspruter er en del av cephalopoda-gruppen
og viser typiske tegn på intelligens.
Som mennesker, andre primater og fugler bruker de verktøy,
som kokosnøttskallet for beskyttelse.
Og bærer med seg verktøy for fremtidig bruk, de er planleggere
som konglekråken.
De kjenner igjen individuelle folk
og de viser interesse for nye ting, som dette kameraet.
Om du tar med et ukjent objekt til de fleste ville dyr
blir de enten redde for det eller unngår det.
Men blekkspruter kan anse en bit plastikk,
eller et objekt i flotte farger, som svært interessant.
Den åttearmede og den tiarmede blekkspruten kan også transformere
fargen på huden sin på millisekunder,
noe forskere tradisjonelt
ikke har sett på som et tegn på intelligens...
...kanskje fordi mennesker ikke kan gjøre det.
Derfor vil de overta verden. De har åtte armer og kan gjøre dette.
Det vil åpenbart skje noe fryktelig mellom oss og blekkspruten en dag.
Men blekkspruter går imot den klassiske linken til intelligens.
De lever korte liv, omtrent to år.
Og de lever alene, ikke i sosiale grupper.
Og det er vanskelig å beregne forholdet mellom kropp og hjerne
fordi det er vanskelig å avgjøre.
Av deres omtrent 500 millioner nevroner ligger to tredjedeler i tentaklene.
Det kan være fordi de er lenger unna mennesker enn andre primater,
andre pattedyr og selv fugler på evolusjonstreet.
Vår nærmeste stamfar var ikke smart.
Det var noe som lignet en mark, som levde for 700 millioner år siden.
For det meste av tiden har vi utviklet oss i en annen retning enn dyrene.
Vi har vært på et eget spor.
Men mange forskere mener at blekkspruten allikevel fant sin vei til en intelligens
vi kan anerkjenne.
Det betyr at muligheten for tenkende og følende dyr er overalt
blant de millioner av artene som deler verden med oss.
Vi ønsker å forstå hva slags sted universet er.
Et veldig viktig aspekt av det spørsmålet er: Hvilke deler av universet
har erfaringer, tanker og bevissthet?
Er det bare oss?
Er det alt?
Er det bare noen dyr?
Det spørsmålet er ekstremt viktig
om vi vil forstå den verdenen vi bor i.
Tekst: Anya Bratberg