Penge er lidt anderledes for en milliardær.
Sammenlignet med en gennemsnitlig amerikaner
er en tur med et privatfly som en tur med undergrundsbanen.
En Lamborghini er som en legetøjsbil.
Og en privat ø er som udbetalingen på et hus.
Milliardærer er ikke de 1 %. De er snarere de .0001 %.
Hvad er det værste ved at være milliardær? Intet. Absolut intet.
De kan bare arrangere møder med statsledere.
Mindst et dusin er selv statsledere.
...bedre tider er på vej.
Der sidder omkring 100 milliardærer i Kinas Folkekongres.
Milliardærer er i stærk vækst. I 1987 var der omkring 140 milliardærer.
I 2019 er der 15 gange så mange milliardærer,
med en næsten 30 gange større samlet formue på ni billioner dollars.
Hvis milliardærerne lavede et land, ville det være verdens 8. rigeste.
Disse mennesker ejer enorme rigdomme,
og de har indflydelse over store dele af verden.
Den indflydelse har gjort dem til et symbol på ulighed
og har ansporet protester og politiske grupper i hele verden.
Jeg tror, folk er trætte af at leve i en verden,
hvor få har så meget, og mange har så lidt.
Men mange af dem har tjent deres formuer på nyskabende opfindelser.
Nogle mere end andre.
Hvorfor er der flere milliardærer end nogensinde, og er det godt eller skidt?
-De riges liv er mageligt og elegant. -Penge er for dyre til at bruge.
Solgt!
Skellet mellem de superrige og middelklassen vokser dramatisk.
Jeg glæder mig til den næste milliard.
Hvad gør du med de ekstra dollars?
Jeg støtter folk, der bygger nye ting, fra sociale netværk til rumskibe.
Der er grænser for, hvor meget du kan spise og hvor stort et hus, du kan have.
Vi har brug for mere af den Gyldne Regel, og mindre af "guldets regler."
MILLIARDÆRER
Det er pinligt at indrømme, hvor længe jeg har dækket rige folk.
Luisa Kroll bidrager til en af verdens populæreste milliardær-lister.
Da man begyndte at lave listen i 1981,
kunne man lede efter formuer på nogle åbenlyse steder.
Der var Texas med de store olieformuer,
og Silicon Valley, hvor tech var ved at komme i gang.
Og i New York gik de rundt i byen og opsporede, hvem der ejede hvad.
Rigdom er faktisk utroligt svær at spore.
Næsten ingen troede på, at de kunne gøre det.
Men i september 1982 udgav de den første Forbes 400-liste.
På den første liste stod der 11 arvinger efter John D. Rockefeller.
Han levede i USA sidst i 1800-tallet, som kaldes "Den Forgyldte Tidsalder."
Verdens første selvgjorte milliardærer kom frem på den tid.
I nutidens dollars var Rockefeller og Carnegie dobbelt så rige
som verdens rigeste person i dag.
Tiden var kendetegnet af både overvældende rigdom og enorm korruption.
Mark Twain fandt på udtrykket "Forgyldt Tidsalder."
Overfladen glitrede af rigdom, men det indre var forrådnet.
Carnegie, Vanderbilt og Rockefeller tjente på politiske forbindelser,
opbyggede monopoler, udnyttede deres arbejdere
og betalte næsten ingen skat.
Tidligere var rigdom svær at sammenligne,
men de ekstremt rige regerede sikkert et imperie
som Augustus Caesar, kejser af Rom, kejserinde Wu af Kina,
eller Mansa Musa, herskeren over Maliriget,
som styrede en af verdens største guldkilder.
Han var så legendarisk rig,
at han optrådte på et af middelalderens vigtigste verdenskort.
Men Den Forgyldte Tidsalders finansbaroner tjente deres penge på virksomheder.
Den enorme stigning i rigdom på det tidspunkt
skyldte fremvæksten af en helt ny kontinental økonomi i USA
og de nye store virksomheder.
For eksempel Vanderbilts jernbaner, som var en del af de over 300.000 km spor,
som nu bandt kontinentet sammen og gjorde USA til en økonomisk stormagt.
Og der er så mange milliardærer i dag, fordi økonomien bliver mere global.
Og det har gjort verden rigere.
På globalt plan falder uligheden.
Det skyldes primært, at nogle af de fattige lande vokser hurtigt.
I de sidste årtier er intet land vokset mere end Kina.
For 40 eller 50 år siden var Kina et land,
hvor de fleste indbyggere levede i ekstrem fattigdom.
Regeringen forsøger en "socialistisk modernisering."
Ekstrem fattigdom er næsten forsvundet i Kina.
Før 1978 var der ingen kinesiske milliardærer.
I 2017 kom der to nye kinesiske milliardærer til om ugen,
og kun USA havde flere milliardærer end Kina.
Så det er ikke overraskende,
at iværksættere bliver meget rige, og at det sker meget hurtigt.
Det samme sker i Indien, hvor en voksende økonomi
løftede millioner ud af fattigdom og skabte over 100 milliardærer.
Selv for nutidens milliardærer er der stor forskel på rigdom.
Størstedelen af dem, 94 %, har formuer på under $10 milliarder.
Fem procent har formuer på mellem $10 og $30 milliarder.
og 1 % er mega-milliardærer med formuer på over $30 milliarder.
Jeg kan godt blive sur over, at andre har flere penge end mig.
Og så siger jeg til mig selv: "Hold nu kæft, din idiot."
Og selv om tech-branchen ikke har flest milliardærer,
har den skabt flest mega-milliardærer.
Det kaldes "vindermodellen."
Digitale produkter kræver ikke meget arbejdskraft
og kan hurtigt nå et globalt marked.
Google er for eksempel synonymt med internetsøgning,
fordi 90 % af alle søgninger sker hos dem,
og deres grundlæggere er verdens 10. og 14. rigeste personer i 2019.
Facebook har flere brugere end nogen andre socialt medier,
også dem de selv ejer, og grundlæggeren er verdens 8. rigeste person.
Og 50 % af alle onlinekøb i USA sker på Amazon.
I 2019 var Amazons grundlægger, Jeff Bezos, verdens rigeste mand.
Kendis-milliardærer som Oprah, Kylie Jenner og Michael Jordan
er langt nede på listen, og de står der ikke for de ting, der gjorde dem kendte.
Michael Jordan tjente $90 millioner på basketball.
Men hans sponsorater var en milliard dollars værd,
og det samme var hans ejerskab af en basketballklub.
Han blev millionær på sit arbejde, men han blev milliardær på at eje kapital.
Kapital er alt, hvad du ejer, som kan tjene penge til dig.
Et hus kan være kapital. Aktier er kapital.
Dit udseende kan være kapital... hvis du er Michael Jordan.
Patenter er kapital, såsom lægemidler eller teknologi.
Og ophavsret, som til Mickey Mouse.
Jeg voksede op med Disney og alt, hvad der fulgte med.
FORMUE: "NI CIFRE"
Du tjener ikke en milliard dollars bare på din normale løn.
Det sker ikke. Ejerskab skaber rigdom.
De fleste rige folk tjener deres penge på arbejde.
Men jo rigere du er, jo mindre er andelen fra arbejde
og jo større er andelen fra kapital.
Det er de .0001 % et ekstremt eksempel på.
Generelt bliver indtægter i økonomien
overflyttet fra arbejde til kapital.
Det er det grundlæggende fundament.
Det skyldes, at globale firmaer ikke bare har globale markeder,
men også global arbejdskraft og ofte ingen udgifter til løn.
Tekstilindustrien har oplevet en række nyskabelser i de sidste 200 år.
Med hver af dem steg produktivitet og profitter.
I dag kommer næsten alle tekstilarbejdere fra billige udviklingslande.
Og maskiner er begyndt helt at erstatte arbejdere.
Den her hedder Sewbot.
Den automatiserer det vanskelige håndværk
og kan sy lige så mange skjorter som 17 fabriksarbejdere.
Det skaber lavere priser for forbrugerne og mere profit for kapitalejerne.
Ejerskab af kapital, især i form af virksomhedsaktier,
er meget koncentreret.
Som milliardær-ejerne af de globale mærker H&M, Zara og Walmart.
Og når først man ejer kapital i den størrelse, vokser den bare.
Penge tjener penge. Det er som at lægge dem i et lukket rum,
hvor de har sex og laver flere penge-babyer.
Som Edgar Bronfman Sr., arving til Seagram-formuen, udtrykte det:
"At lave $100 om til $110 er arbejde.
At lave $100 millioner om til $110 millioner er uundgåeligt."
Det skyldes, at $100 er svære ikke at bruge og svære at investere.
Men $100 millioner kan blive til $110 millioner
bare ved at sætte dem i aktiemarkedet i et år og ikke røre en finger.
I løbet af bare et par generationer har du et dynasti eller flere dynastier.
Og det skal vi undgå, fordi penge har så stor magt over politik.
Et studie viser, at 13 % af milliardærer har arvet formuen, mens 56 % er selvgjorte.
Men det er svært at skelne imellem dem,
fordi de fleste bygger videre på arvede formuer.
Det gælder for endnu 30 % af milliardærerne.
I 2014 udviklede vi det, vi kaldte en "selvgjort-score."
Den gik fra 1, hvor du havde arvet alle dine penge
og ikke gjorde andet med dem end at sidde og spise chokolade.
Og 10 er den klassiske amerikanske drøm, for eksempel Oprah Winfrey.
I år havde vi Kylie Jenner, som var kontroversiel.
Hun har fundet ud af at tjene penge
på sine Instagram-followers og sit familienavn.
Der er en ny yngste selvgjorte milliardær.
Men nogle vil tage den titel med et forbehold.
Hvis du ikke får det fra andre, er det selvgjort.
Hvis du kommer først i mål, fordi du er født i opløbet, er det ikke selvgjort.
Andre selvgjorte formuer er også kontroversielle.
Da vi satte russiske milliardærer på listen, oligarkerne,
vidste vi ikke, hvad vi ellers skulle kalde dem.
Nogle kalder dem kleptokrater.
Det kommer fra græsk kleptes, "tyv," og kratos, "magt."
Det er folk med politiske forbindelser, der bliver rige på et lands naturrigdom.
Det skete, da Sovjetunionen faldt i 1991.
Rusland har næsten 100 såkaldt selvgjorte milliardærer.
Der var ikke en kategori for folk,
som skaffede sig aktiver ved at stjæle dem fra staten,
eller hvad man vil kalde det.
Godt og ondt handler om, hvordan man opnår sin formue.
Har du opnået din formue på bekostning af alle andre?
Eller skaber du mere velstand og gode produkter til samfundet?
Det er to forskellige måder at skabe rigdom på.
I Den Forgyldte Tidsalder gav milliardærer som Andrew Carnegie meget tilbage.
Offentlighedens dom vil være:
at en mand, der dør i rigdom... dør i vanære.
Han sagde, at det var skamfuldt for de rige at dø med deres formue.
Overalt ser man Carnegie-institutter, Carnegie-biblioteker,
Carnegie Hall, Carnegie Mellon University.
Der er en tradition for at give penge tilbage.
Den tradition lever videre i dag.
Mindst 200 milliardærer har underskrevet Giving Pledge
og lovet at give halvdelen af deres formue væk.
Og opfører sig som regeringer: de bekæmper smitsomme sygdomme,
betaler for olympiske stadions, som russiske milliardærer gjorde i 2014,
eller betaler for uddannelser.
Min familie vil betale for deres studielån.
Eller de reparerer infrastruktur.
Milliardæren Elon Musk vil nu gøre, hvad Michigan og byen Flint ikke kunne...
...ordne vandforsyningen...
...lover at skaffe rent vand til alle hjem i byen.
Der var snak om, at hvis de rige bare ville give $55 millioner,
kunne vi ordne vandet i Flint. Og det var jeg stærkt imod.
Det er helt fint med filantropi og gavmildhed,
men det her er et strukturelt problem.
Borger skal ikke prisgivet privatpersoner, der ikke kan drages til regnskab
og som måske eller måske ikke vil løse dine problemer
med infrastruktur, offentlig administration og menneskerettigheder.
Regeringer skaffer penge gennem skatter, men i de fleste rige lande
bliver indkomst fra arbejde beskattet højere end kapitalindkomst.
Skattesystemet har allerede besluttet,
at arbejde skal beskattes højere end ejerskab.
Jeg har ikke noget imod at betale flere penge.
Jeg synes ikke, at jeg skal betale 90 % skat,
fordi det kan afholde mig fra at investere i iværksættere
og nye virksomheder og filantropi.
Og selv hvis et land hæver skatten på de rige,
er det svært at håndhæve i en globaliseret verden.
Den bedste analogi for offshore-banker er, at det er en slags økosystem.
Det er små lande, eller nogle gange store lande,
som hver fokuserer på et lille område af loven.
Som at undgå indkomstskat. Det er Cayman-øernes speciale.
Der er én enkelt bygning på Cayman-øerne,
som "huser" 20.000 firmaer.
Det er en en postadresse, der lader dem udnytte øernes skattefordele.
Hvis du vil undgå firmaskatter, kan du tage til Luxembourg eller Delaware.
Og til at undgå arveskat er øen Jersey et populært sted.
Cook-øerne, som også kaldes "Skurk-øerne,"
specialiserer sig udelukkende i at hjælpe folk med at skjule aktiver fra kreditorer.
Verden fik et glimt af systemet i 2016.
Nye afsløringer af, hvordan de rige skjuler deres penge...
De kaldes Panama-papirerne.
Nærmere bestemt 11 millioner Panama-papirer.
De er lækket fra advokatfirmaet Mossack Fonseca.
Paradis-papirerne er endnu et læk...
...afslører, hvordan verdens rige og magtfulde...
...gemmer penge i offshore-konti.
Noget af det mest interessante var det forbryderkatalog, der kom ud af det.
Det var en blandet forsamling af sportsstjerner som Lionel Messi,
entertainere som Jackie Chan
og dronning Elizabeth og medlemmer af i Overhuset.
Men det store chok kom, da man så på tallene.
En analyse fra Skandinavien viser,
at de fleste kun unddrager under 5 % af deres skatter.
Men de rigeste 0.01 % unddrager omkring 25 %.
Penge svarende til 10 % af verdens BNP var gemt væk i offshore-konti.
Det er billioner af dollars.
Rusland var blandt de værst ramte.
Her havde de 0.01 % gemt over 50 % af deres formuer i skattely.
Det er mange tabte skattepenge til offentlige ydelser
eller olympiske stadions.
Og enhver, der blev nævnt i papirerne, havde fået hjælp.
De sidder ikke på deres yachter og terper Cayman-øernes skattelovgivning.
De rige hyrer folk til den slags,
ligesom de hyrer folk til at lave mad og passe deres børn.
Milliardærer udgør verdens 8. rigeste nation,
men på sin vis er de også folk helt uden en nation.
Med hjælp fra eksperter kan de vælge blandt alle landes love.
Globaliseringen har skabt mange nye steder, hvor man kan gemme penge.
Dette er Milliardær-kvarteret,
en gruppe skyskrabere syd for Central Park i New York,
hvor der bor flest milliardærer i verden.
I New York køber milliardærerne...
..."luksus" er en underdrivelse... lejligheder til mange millioner dollars.
Den gennemsnitlige salgspris er lidt over $18 millioner,
og vores gennemsnitskunde har en formuer
fra hundreder af millioner til milliarder af dollars.
New Yorks ejendomsmarked er en del af det økosystem,
der skjuler formuer og vasker penge,
og gør mange andre ting på kanten af loven.
Folk vil have et sted at gemme deres penge. En slags bankboks i himlen.
De køber ejendomme for at sikre deres penge, måske udenfor hjemlandet,
hvor de måske bliver beskattet eller taget, og fremtiden er usikker.
I 2018 blev 72 % af de lejligheder, der kostede over $10 millioner,
købt gennem anpartsselskaber, hvor køberen ofte er usynlig.
Man skal bare oprette et selskab eller en fond,
eller et selskab ejet af et selskab ejet af en fond.
Det er næsten umuligt at opspore den virkelige køber.
Derfor er det svært at finde ud af, hvor alle milliardærerne er,
eller hvor mange der er, eller hvor rige de er.
Regeringer sporer ikke penge på global skala,
så lister som Forbes er vores bedste kilder, og de er upålidelige.
Forbes 400-listen og lignende lister er efter min mening meget vildledende.
De bygger på offentlige data.
Hvis en person primært har sin formue i aktier i en virksomhed,
kan man slå op, hvor mange aktier de ejer, gange med prisen, og voilà!
Men mange mennesker har deres rigdom andre steder fra.
De fleste har 1/3 af deres midler i private aktiver.
Måske ved de ikke selv, hvor rige de er.
Som oliemagnaten Nelson Bunker Hunt fortalte Kongressen:
-Ved De, hvor meget De er værd? -Hvis man ved det, er man ikke meget værd.
Det er sandt nok.
Når du køber noget, der ikke er på markedet,
kan du faktisk selv bestemme værdien. Det har politikere gjort.
Donald Trump og hans far stod på den allerførste Forbes 400.
Og allerede dengang fulgte der en note med:
"De hævder selv at være $500 millioner værd."
Iværksættere vil gerne på forsiden af Forbes.
De får noget ud af at være kendt som rige, men det gør mange milliardærer ikke.
Forbes anerkender selv, at de undervurderer verdens formuer.
Vi tænker tit på, hvor meget vi ikke kender til.
Jeg ligger faktisk vågen om natten og tænker på det.
De forgyldte milliardærer gav ikke bare deres penge væk.
Regeringen skred ind.
I den Progressive Tidsalder indførte man ny lovgivning,
der splittede de store monopoler som Standard Oil op.
Teddy Roosevelt fik tilnavnet "Monopol-bryderen."
I den globaliserede verden er penge sværere at få styr på.
EU sætter skattely på en sortliste. Men resultaterne er endnu ukendte.
Og amerikanske venstrefløjspolitikere taler for højere skatter for de rige,
som støttes af et flertal af amerikanere, også nogle milliardærer.
Jeg burde betale mere.
-Skal du betale mere i skat? -Selvfølgelig.
Skattesystemet tilgodeser de rige
og skader middelklassen, og det skal ændres.
Den måde folk samler deres formuer på, er et relevant spørgsmål for samfundet.
Det moralske... det må de selv om. Det er en sag mellem dem og deres præst.
Vi har et kompliceret forhold til milliardærer.
Vi har gjort dem kendte og magtfulde.
De udretter utrolige ting med deres penge, ofte bedre end regeringer.
Det handler ikke om individerne, men om et system,
der tillader så enorme indtægter og økonomisk ulighed.
Milliardærernes nation kan snart blive verdens rigeste.
Og selv om deres penge ikke bor i et enkelt land,
kommer vi alle til at bo i deres.
Tekster af: Andreas Kjeldsen