‪CENUȘĂREASA
‪Odată ca niciodată a fost o fată frumoasă ‪și oropsită cu o mamă vitregă rea.
‪Apoi, zâna cea bună ‪i-a îndeplinit dorința de a merge la bal,
‪unde, la miezul nopții, ‪și-a pierdut condurul de cleștar.
‪Dar prințul l-a găsit, ‪iar când a aflat unde stătea,
‪s-au îndrăgostit și au trăit ‪fericiți până la adânci bătrâneți.
‪Știți povestea.
‪Sau poate știți și povestea asta.
‪Era o fată frumoasă oropsită ‪de mama ei vitregă malefică.
‪Niște oase de pește magice
‪au ajutat-o să meargă ‪la festivalul de Anul Nou,
‪unde și-a pierdut ‪minusculul condur de aur.
‪Dar regele l-a găsit ‪și, în final, după ce a aflat unde era,
‪s-au îndrăgostit și au trăit ‪fericiți până la adânci bătrâneți.
‪Iar mama ei vitregă
‪a fost zdrobită de niște pietre.
‪În Grecia, s-a spus o poveste similară.
‪Cu o fată frumoasă oropsită ‪care făcea baie în râu
‪când un vultur a venit ‪și i-a furat sandaua‪,
‪pe care a scăpat-o providențial ‪în poala unui rege.
‪Vă dezvăluim finalul, după ce a găsit-o,
‪s-au îndrăgostit și au trăit fericiți ‪până la adânci bătrâneți.
‪Și mai sunt multe.
‪Fata oropsită.
‪Intervenție magică.
‪Pantoful, iubirea…
‪Fată, magie, pantof, dragoste.
‪În 1893,
‪un folclorist a documentat ‪345 de versiuni ale basmului ‪Cenușăreasa
‪spuse în toată lumea.
‪Azi, se crede că există mii
‪și nu doar ‪Cenușăreasa ‪e așa.
‪Multe basme pe care le știm și iubim
‪există în zeci de țări diferite.
‪De ce tot spunem versiuni ‪ale aceleiași povești?
‪Ce e cu basmele?
‪Gata? Să-i dăm drumul!
‪Între aceste coperte
‪găsim aceste favorite nemuritoare.
‪Țineți minte când erați mici
‪și ați auzit ‪Scufița Roșie?
‪Țineți minte, când bate miezul nopții
‪trebuie să fii acasă.
‪Țineți minte prințesa ‪care a fost adormită de o vrajă
‪până când Făt-Frumos a rupt vraja?
‪Hai, ridică-te! Leneșo!
‪Hai, trezește-te!
‪BASMELE
‪Când vorbim de basme, folosim termenul
‪pentru a ne gândi ‪la lucruri nerealist de frumoase.
‪Cunoașteți imaginea
‪reprodusă în atâtea filme,
‪emisiuni TV și reclame.
‪Iar camera rămâne fixată ‪pe acel moment imposibil de frumos.
‪Uneori, ni se amintește exact ideea
‪unui final de film Disney.
‪În 1937, Walt Disney,
‪un animator de excepție,
‪coinventatorul lui Mickey Mouse,
‪a lansat ‪Albă ca Zăpada, ‪povestea exuberantă
‪a unei fete frumoase, a mamei vitrege
‪și a celor șapte pitici drăguți ‪cu temperamente diferite.
‪Ce?
‪A fost primul film de animație
‪filmat în Technicolor multiplan, ‪așa cum s-a lăudat marketingul filmului.
‪Peste 250,000 de asemenea imagini
‪au fost create ‪de Walt Disney și artiștii săi.
‪Multe copiate, cadru cu cadru, ‪de la o filmare a acestor actori,
‪pentru ca personajele ‪să arate și să danseze ca-n realitate.
‪Spre deosebire de… desenele animate.
‪Ca aceste filme Disney anterioare.
‪O producție așa de ambițioasă, ‪încât ziarele au considerat-o o nebunie.
‪Dar, la lansarea ‪Albei ca Zăpada, ‪și-au schimbat părerea.
‪A devenit o atracție internațională.
‪Puteai cumpăra accesorii, ‪păpuși Albă ca Zăpada
‪și pălării ca ale piticilor,
‪precum și prima coloană sonoră lansată.
‪Dacă ajustăm la inflație,
‪Albă ca Zăpada ‪e printre filmele
‪cu cele mai mari încasări din istorie.
‪A creat șablonul ‪pentru succesele viitoare ale Disney.
‪Această fantezie de rochii de bal, ‪castele și o fată sărmană
‪care trebuie ‪să-și găsească finalul fericit,
‪probabil căsătorindu-se cu prințul.
‪Nu e nimic rău în asta, ‪dar e complet diferit
‪de basmele timpurii.
‪Dacă vreți să știți ‪cu adevărat ce sunt basmele,
‪trebuie să întrebați experții.
‪E o chestie
‪care poate fi un film
‪sau o carte.
‪Îi trebuie un personaj principal. E magic.
‪STATELE UNITE
‪Un basm e de fapt o poveste
‪cu personaje frumoase ‪care țin discursuri frumoase.
‪Un basm este
‪ceva imaginar.
‪E doar o poveste.
‪Vine din altă lume, o lume a magiei
‪plină de creativitate și culori.
‪O lume complet diferită de a noastră.
‪Aceste definiții sunt destul de precise.
‪Ar fi logic să considerăm aceste povești
‪ca povești de metamorfoză
‪și transformare.
‪Zdrențele Cenușăresei ‪devin o rochie minunată.
‪Albă ca Zăpada învie ‪după un sărut din iubire adevărată.
‪Vrejul lui Jack devine o plantă
‪care se înalță dincolo de nori.
‪Toate basmele conțin mister și magie.
‪Dar așa conțin ‪și poveștile care nu sunt basme,
‪așa că poate ne-ar ajuta ‪să știm ce nu este un basm.
‪Mai întâi, un basm nu o legendă.
‪Legendele sunt poveștile ‪care au la bază un eveniment istoric,
‪care chiar a existat.
‪Basmul are o origine mai ambiguă,
‪care deseori începe cu: ‪„A fost odată ca niciodată.”
‪Sau, în cehă: „Dincolo de șapte munți
‪și de șapte râuri.”
‪Sau, în arabă:
‪„A fost, oare ce-a fost,
‪sau poate n-a fost, ‪în vremuri și epoci întunecate.”
‪Basmul nu e nici mit.
‪Care este deseori o poveste sacră
‪sau o poveste de început.
‪O poveste ‪despre apariția unei civilizații.
‪Cu alte cuvinte, o poveste religioasă.
‪La final, basmul nu e o fabulă,
‪adică o poveste spusă ‪pentru a transmite un mesaj sau o morală,
‪deseori având ca personaje ‪animale vorbitoare.
‪Precum ‪Iepurele și țestoasa,
‪care arată că învingătorii ‪sunt consecvenți și domoli.
‪Nu mă tem.
‪Mă întrec cu tine și voi câștiga.
‪Basmele pot avea o componentă morală,
‪dar nu e întotdeauna clară.
‪Jack și vrejul de fasole ‪pare să promoveze furtul.
‪Măcar de la căpcăuni.
‪E o poveste simplă, primară.
‪Forțele binelui și răului.
‪Nu prea are loc de nuanțe.
‪Ele tind să aibă aceeași structură.
‪Se definesc eroul și lumea acestuia,
‪apar personajele negative ‪și fac ceva malefic,
‪apare eroul cu un plan ‪și primește ajutor magic.
‪Se luptă, scapă, ‪primesc recompensa. Sfârșit.
‪Multe povești au această structură.
‪Numai o mică parte
‪conțin‪e‪ o prințesă salvată de prinț ‪care apoi se căsătoresc.
‪Folcloriștii îl urăsc pe Disney.
‪Acelea sunt basme de corporație. ‪Deciziile-s luate de sus.
‪În anumite feluri, din cauza asta
‪ne oferă o versiune standardizată
‪care a eliminat ‪toate acele variante locale.
‪Precum versiunile Cenușăresei.
‪Japonia avea propria versiune,
‪Hachikazuki,
‪iar povestea ei era specific japoneză.
‪E protejată de un bol magic ‪care îi e lipit de cap,
‪un simbol budist.
‪Când versiunea lui Disney ‪a apărut în Japonia,
‪a devenit un fenomen cultural
‪prezent în filme, cărți, accesorii
‪și All Star Dream Cinderella,
‪un turneu de wrestling.
‪Sau versiunea rusă a ‪Albei ca Zăpada ‪din această animație sovietică,
‪care conține oglinda magică,
‪mărul otrăvit,
‪dar cei șapte pitici sunt șapte cavaleri.
‪Relația lor cu Albă ca Zăpada e diferită.
‪După cum știi, ești sora noastră.
‪Noi toți suntem îndrăgostiți de tine.
‪Înainte ca versiunea Disney ‪să cucerească lumea,
‪povestea originală a reușit ceva similar.
‪O poveste populară germană mai sumbră,
‪Sneewittchen, ‪pe care Disney o apreciază.
‪Casa piticilor ‪era în stil medieval germanic.
‪Și castelul cu turnuri rotunde ‪și acoperișuri ascuțite,
‪iar Albă ca Zăpada avea guler ridicat ‪și mâneci bufante.
‪Versiunea originală germană ‪a devenit așa de faimoasă
‪pentru că a dat una din marile lovituri ‪de marketing din literatură.
‪Transformarea basmelor
‪în povești pentru copii.
‪Jacob și Wilhelm Grimm
‪erau bibliotecari și folcloriști
‪care locuiau în Prusia, Germania de azi, ‪la începutul anilor 1800,
‪o perioadă în care imperiul lui Napoleon ‪se extindea rapid,
‪amenințând, credeau ei, să eclipseze ‪tradiția germană în întregime.
‪Așa că au bătut țara ‪culegând povești populare.
‪Încercau să recupereze ‪rămășițele tradiției povestitorilor
‪înainte să dispară.
‪Povești spuse de adulți altor adulți,
‪uneori și în prezența copiilor.
‪În 1812,
‪au publicat cartea intitulată ‪Povești pentru copii și familie,
‪pentru că poveștile erau despre copii,
‪dar nu pentru copii.
‪Iată versiunea lor pentru ‪Rapunzel.
‪O fată frumoasă, cu păr fermecat,
‪care a fost închisă într-un turn ‪de o vrăjitoare rea,
‪Mama Gothel.
‪Într-o zi, un prinț a urcat pe părul ei
‪pentru a-i ține companie.
‪Rapunzel a rămas grea și a născut gemeni,
‪așa că Gothel i-a alungat în sălbăticie.
‪Recenziile au fost oribile. ‪Cartea a fost criticată.
‪Un critic al vremii ‪i-a spus „jalnică și de prost gust”.
‪Ei au hotărât: „Îi vom asculta pe critici.
‪Facem aceste povești ‪mai orientate spre copii.”
‪În ultima versiune,
‪prințul doar discută cu Rapunzel.
‪Nimeni nu rămâne gravidă.
‪Apoi, ochii prințului ‪sunt scoși de ghimpi de trandafir.
‪„Pentru copii” în Germania secolului XIX ‪însemna cu violență.
‪Cartea numită ‪Petrică Ciuf-Zbârlit ‪a fost bestseller la acea vreme,
‪cu băieți care-și sugeau degetul,
‪dar le era tăiat ‪apoi de o foarfecă uriașă.
‪Sau băiatul care nu se pieptăna
‪și ajunge să arate așa,
‪iar părinții nu-l mai iubeau.
‪Erau povești de atenționare,
‪îi avertizau ‪despre pericolele curiozității.
‪Deveneau o carte de maniere pentru copii.
‪În versiunea Grimm a ‪Cenușăresei,
‪surorile vitregi ‪își taie bucăți din picioare
‪ca să le încapă condurul, dar sunt ‪batjocorite de un porumbel băgăcios.
‪Spune: „Cucurigu, ai sânge-n pantof.”
‪Era o rimă. N-o mai țin minte.
‪De fapt, este…
‪„Of, Of!
‪Este sânge-n pantof
‪Conduru-i tare mic.
‪Nu-i mireasa niciun pic.”
‪Mai târziu, ‪păsările revin și le ciugulesc ochii.
‪Țin minte exact când aveam trei ani
‪și eram foarte hotărâtă:
‪„Da, așa merită oamenii răi. Fă-le rău!”
‪Pe măsură ce cartea s-a răspândit în lume,
‪editorii au adăugat ilustrații.
‪A fost un punct de cotitură.
‪Deveniseră parte din lectura de culcare.
‪L-au inspirat pe danezul ‪Hans Christian Andersen
‪să scrie propriile basme.
‪MICA SIRENĂ
‪În prolog,
‪frații Grimm au afirmat ceva magic.
‪Că poveștile lor erau antice,
‪asociate cu forme de viață ‪mai primitive și simple.
‪S-a presupus deseori
‪că aceste povești erau foarte vechi.
‪Din cauză că găsim ‪multe dintre aceleași povești
‪în mai multe culturi,
‪culturi care știm că sunt înrudite.
‪Cu un secol înaintea fraților Grimm,
‪Charles Perrault a publicat ‪în Franța o carte de basme de succes,
‪care includea cam aceleași povești.
‪Și alți scriitori le publicaseră, ‪și era posibil
‪ca ei chiar să le fi creat,
‪iar apoi s-au răspândit imediat.
‪Multe dintre aceste povești ‪au fost, probabil, foarte populare.
‪Poate că sunt povești amuzante
‪pe care oamenii ‪adoră să le audă și să le spună,
‪deci poate că nu sunt deloc antice.
‪Rezolvarea acestui mister
‪era aproape imposibilă.
‪Să luăm ‪Scufița Roșie.
‪Pe hartă sunt indicate
‪unde au apărut versiuni scrise ‪ale acestei povești.
‪De un misionar în Africa de Vest, ‪de un poet în China
‪sau de doi frați în Germania.
‪Între locurile unde au apărut poveștile
‪sunt mii de kilometri și sute de ani.
‪E o problemă similară ‪celei întâlnite de biologii evoluționiști
‪care încearcă să refacă
‪istoria vieții,
‪pentru că doar o mică parte
‪din speciile care au existat ‪au lăsat urme ale existenței.
‪Urmărind o anumită ‪caracteristică sau genă,
‪pot determina cum au evoluat speciile
‪și pot demonstra ‪existența unor strămoși comuni
‪care au dispărut de mult.
‪Tehrani a folosit aceeași abordare.
‪Principiul de bază ‪al basmului ‪Scufița Roșie‪ e simplu.
‪Un copil sau mai mulți
‪e izolat de părinți ‪și e păcălit de un prădător
‪care se preface că e o rudă iubitoare.
‪Dar apar și unele mutații.
‪În Europa, prădătorul e un lup.
‪În China, e un tigru.
‪În Africa, un căpcăun.
‪În unele povești, ‪copilul poartă o scufiță roșie.
‪În altele, copilul e o capră.
‪Uneori, copilul moare sau…
‪Un tăietor de lemne taie lupul pe burtă
‪și o salvează pe Scufița Roșie.
‪Alteori…
‪N-are nevoie s-o salveze un bărbat. ‪Descoperă singură cum să scape de lup.
‪Pe baza acestor variații,
‪Tehrani a descoperit ‪cum s-a răspândit basmul.
‪Obții un arbore genealogic
‪al versiunilor ‪Scufiței Roșii.
‪Răspândite pe trei continente
‪cu diverse versiuni, pe măsură ‪ce s-au adăugat sau pierdut detalii.
‪Acest „arbore” spune propria poveste,
‪a locurilor pe unde a trecut un basm
‪și a generațiilor de oameni ‪care au spus-o, au îndrăgit-o
‪și au personalizat-o.
‪Urmărind fiecare ramură,
‪putem descoperi ‪ce povești au un strămoș comun.
‪Precum versiunea Grimm.
‪Povestea lor germană mândră
‪e descendentă ‪din cea franceză spusă de Perrault.
‪Una dintre sursele fraților Grimm
‪era un prieten de familie, ‪fiica unor imigranți francezi.
‪Probabil era familiarizată ‪cu versiunea scrisă de Perrault.
‪Însă, în mod clar, nu Perrault a creat-o.
‪Versiunea originală a ‪Scufiței Roșii ‪antedatează orice carte faimoasă‪,
‪apărând acum cel puțin o mie de ani.
‪Dar nu suntem siguri unde și când.
‪Ne imaginăm niște oameni
‪care stau în jurul unui foc de tabără
‪și-și spun povești.
‪Ca să transmită înțelepciunea ancestrală
‪și pentru divertisment.
‪Aceste povești au fost transmise ‪de la o generație la alta
‪de mult timp.
‪Frumoasa și bestia ‪are cel puțin 4,000 de ani.
‪Jack și vrejul de fasole, ‪5,000 de ani.
‪Și cel mai vechi basm studiat…
‪În Germania,
‪în Europa de vest,
‪în cea de est și în Asia de vest,
‪se poate descoperi ‪că multe popoare de aici
‪au strămoși comuni.
‪Acum șase mii de ani.
‪Cu 5,500 de ani ‪înainte de inventarea tiparului.
‪Cu 4,000 înainte de apariția hârtiei.
‪Cu 2,000 de ani ‪înainte de prima poveste scrisă,
‪Epopeea lui Ghilgameș.
‪A fost spusă cam pe vremea ‪când omenirea descoperea bronzul,
‪o evoluție dramatică a civilizației.
‪Poate de aceea ‪se numește ‪Fierarul și diavolul.
‪Fierarul face o înțelegere
‪cu un personaj supranatural malefic.
‪Vrea să poată îmbina orice material ‪ca să ajungă cel mai destoinic fierar.
‪În schimb,
‪el renunță la suflet.
‪Dacă n-ați auzit povestea, ‪ați auzit o versiune.
‪Trebuia să fiu la răscruce la miezul ‪nopții, să-mi vând sufletul diavolului.
‪Mi-am oferit sufletul Satanei
‪dacă-l învie pe hessian ca să mă răzbune.
‪Ești dispus să facem o înțelegere?
‪Spune prețul!
‪În societățile creștine, a devenit ‪o poveste despre pericolele ambiției
‪dar, în versiunea originală…
‪Primul lucru făcut de fierar
‪e să-l pironească pe diavol ‪într-un loc ca să nu se miște.
‪Așa devine cel mai destoinic fierar,
‪dar își păstrează și sufletul, ‪l-a păcălit pe diavol.
‪Basmele au fost
‪testate de mult timp.
‪Sunt povești care au fost rafinate
‪cu multe detalii specifice ‪și bine definite
‪de-a lungul multor secole de povestire.
‪E ca supraviețuirea celui mai puternic.
‪Povestea evoluează ‪și dă la o parte elementele inutile.
‪Multe personaje ‪și fire narative sunt simple,
‪pentru a putea fi adaptate ‪mai ușor la vremuri.
‪Sunt așa de multe mame vitrege
‪fiindcă, anterior secolului XX,
‪era obișnuit ‪ca femeile să moară la naștere.
‪Cenușăreasa de la Disney ‪avea o caleașcă-dovleac
‪pentru că, atunci când Charles Perrault ‪a scris versiunea lui,
‪oamenii erau fascinați de dovleci.
‪Era o legumă nouă la modă ‪adusă din Americi.
‪Cele mai timpurii filme
‪ale legendarului iluzionist, ‪Georges Méliès,
‪erau basmele ‪Cenușăreasa ‪și ‪Barbă Albastră.
‪Povestea mai mult pentru adulți ‪a unei femei
‪care descoperă că noul ei soț
‪are obiceiul de a-și ucide soțiile.
‪Apoi, Lotte Reiniger ‪le-a transpus într-o altă lume,
‪creând păpuși ‪și făcând coregrafia umbrelor lor,
‪realizând primul adevărat ‪film de animație.
‪Și acest film din 1916, ‪după ‪Albă ca Zăpada ‪a fraților Grimm,
‪a fost difuzat în cinematografe pline,
‪în care abia mai aveai unde arunca un ac.
‪Se spune că printre ei era
‪și un băiețel numit Walt,
‪care a fost atât de încântat, ‪încât și-a creat propria versiune.
‪Disney a creat povestea ‪pe care o cunoaștem toți.
‪În acest sens,
‪putem spune că a avut
‪un efect cultural relativ negativ.
‪Dar Disney a menținut basmele vii.
‪Dacă nu era Disney,
‪multe dintre aceste basme ar fi dispărut.
‪Basmele sunt produsul
‪perioadei în care au fost scrise.
‪De exemplu, ‪Albă ca Zăpada
‪e un film făcut în anii '30.
‪Idealul feminin de atunci
‪era o persoană harnică ‪și care face curățenie,
‪un fel de ideal pasiv
‪al feminității.
‪De asemenea, Disney nu angaja ‪decât bărbați caucazieni
‪în posturile de creație.
‪Așa cum compania explica ‪într-o scrisoare de respingere:
‪„Fetele nu sunt luate în considerare ‪nici pentru ucenicie.”
‪Timpurile s-au schimbat.
‪Regatul de gheață ‪e primul film de animație Disney
‪regizat de o femeie.
‪E inspirat din povestea lui Andersen, ‪Crăiasa zăpezii,
‪dar devine un fel de imn
‪al solidarității între surori
‪și între femei, în general.
‪Când rescrii basmele ‪într-o notă mai feministă,
‪nu arunci o privire spre viitor, ‪ci mai mult spre trecut.
‪Scriitoarea Madame d'Aulnoy
‪ne-a dat termenul „basm” ‪în secolul al XVII-lea.
‪În versiunea ei a basmului ‪Cenușăreasa, ‪fata frumoasă și oropsită,
‪e poreclită „Fetița iscusită”
‪pentru că-și învinge adversarii ‪cu inteligență
‪și-și face prietene importante, zânele.
‪Ea e mereu amabilă cu dușmanii ei‪,
‪dar morala de la finalul acestei versiuni
‪e că e amuzant ‪când ești amabil cu oamenii îngrozitori
‪pe care, la final, îi biruiești.
‪După ce basmele s-au mutat ‪din natură în case,
‪apoi pe pagini și, în final, pe ecrane,
‪unele dintre ele au fost date uitării.
‪Astăzi, mai mult ca niciodată,
‪avem acces la mai multe ramuri,
‪mai mulți copaci, chiar și păduri întregi.
‪Filmul ‪Coco ‪a prezentat ‪spectatorilor folclorul mexican,
‪evidențiind importanța ‪rememorării strămoșilor.
‪Moana ‪are la bază folclorul polinezian,
‪care ne învață ‪să ne îngrijim comunitățile.
‪Și Hayao Miyazaki, din Japonia,
‪care a dat lumii povești ‪despre ororile violenței
‪și respectul față de natură.
‪Temă prezentă și în folclorul celtic
‪care a inspirat filmul ‪Wolfwalkers.
‪Un lucru minunat la globalizare
‪e că aflăm că există acest folclor comun
‪care ne unește pe toți.
‪Poveștile acestea ne unesc ‪peste mai multe continente,
‪peste diferențele culturale
‪și cele lingvistice.
‪Basmele sunt povești care au supraviețuit
‪mii de ani cu un motiv,
‪pentru că ne ajută să analizăm problemele ‪fundamentale pentru experiența umană.
‪Cele mai bune basme
‪sunt cele care sunt adaptabile,
‪dar și cele care prezintă
‪acele adevăruri și preocupări fundamentale ‪care vor fi relevante
‪pentru oamenii de pretutindeni, ‪în orice eră.
‪Am învățat să nu vorbesc cu străinii
‪și să ascult mereu de părinți
‪sau de rudele cunoscute.
‪Dacă aș vedea un lup, ‪aș merge în continuare, n-aș vorbi cu el,
‪m-aș duce la casa bunicii
‪ca să mănânc, nu m-aș opri.
‪Nu e musai
‪să porți haine frumoase
‪sau să arăți bine
‪ca să fii frumoasă pe interior.
‪Dacă o persoană te place
‪sau dacă vrea să-ți fie prietenă, ‪te va plăcea pentru cine ești.
‪Dacă avem încredere în noi înșine,
‪putem învinge, indiferent de situație.
‪Și au trăit fericiți și îndestulați.
‪Sau fericiți până la capătul zilelor.
‪Sau fericiți și în lux ‪până în zilele noastre.
‪Sau fericiți până la adânci bătrâneți.
‪Am încălecat pe-o șa ‪Și am spus povestea așa.