‫- סינדרלה -‬
‫היה הייתה נערה יפה ומשועבדת‬ ‫שאמה החורגת הייתה מרושעת.‬
‫הפיה הסנדקית נעתרה למשאלתה ללכת לנשף,‬
‫אך בחצות, היא איבדה את נעל הזכוכית שלה.‬
‫אבל נסיך מצא את הנעל‬ ‫וכשהצליח לבסוף לאתר אותה,‬
‫הם התאהבו וחיו באושר ועושר.‬
‫אתם מכירים את הסיפור.‬
‫ואולי אתם מכירים את הסיפור הזה.‬
‫היה הייתה נערה יפה ומשועבדת‬ ‫שאמה החורגת הייתה מרושעת.‬
‫ואז, עצמות דגים קסומות‬
‫נעתרו למשאלתה להשתתף בפסטיבל השנה החדשה.‬
‫היא איבדה שם את נעל הזהב הזעירה שלה.‬
‫אבל המלך מצא אותה וכשהוא איתר אותה לבסוף,‬
‫הם התאהבו וחיו באושר ועושר.‬
‫והאם החורגת המרושעת‬
‫נקברה למוות תחת סלעים במערה.‬
‫וביוון סיפרו פעם סיפור דומה.‬
‫רק שהנערה היפה והמשועבדת הזאת רחצה בנהר‬
‫כשנשר צלל לעברה וגנב את הסנדל שלה.‬
‫למרבה המזל, הוא צנח בחיקו של מלך.‬
‫אזהרת ספוילר, כשהוא איתר אותה לבסוף,‬
‫הם התאהבו וחיו באושר ועושר.‬
‫ויש רבים נוספים.‬
‫נערה משועבדת.‬
‫התערבות קסומה.‬
‫מאבדת נעל ופוגשת את אהובה.‬
‫נערה, קסם, נעל, אהבה.‬
‫ב-1893,‬
‫חוקר פולקלור תיעד 345 גרסאות שונות‬ ‫של "סינדרלה"‬
‫שסופרו בכל רחבי העולם.‬
‫היום אנחנו חושבים שיש אלפים כאלו,‬
‫ולא רק לסיפור "סינדרלה".‬
‫רבות מהמעשיות שאתם מכירים ואוהבים‬
‫מופיעות בעשרות מדינות שונות.‬
‫מדוע אנחנו ממשיכים‬ ‫לספר גרסאות לאותו סיפור?‬
‫מה יש במעשיות?‬
‫מוכנים? קדימה!‬
‫בתוך הספרים הללו,‬
‫כתובות המעשיות האהובות והנצחיות האלו.‬
‫זוכרים איך כשהייתם צעירים,‬
‫שמעתם את סיפור "כיפה אדומה"?‬
‫זכרי, כשהשעון יכה חצות,‬
‫עלייך להיות כבר בבית.‬
‫זוכרים את הנסיכה המקסימה‬ ‫ששקעה בשינה מכושפת עמוקה‬
‫עד שהנסיך הגיע להסיר את הכישוף?‬
‫קדימה, תתעוררי! עצלנית חסרת תועלת שכמוך!‬
‫קדימה, תתעוררי!‬
‫- מקרוב: אגדות -‬
‫כשמדברים על מעשיות,‬ ‫המונח משמש אותנו פעמים רבות‬
‫כדי לתאר דברים טובים באופן בלתי מציאותי.‬
‫אתם מכירים את התמונה‬ ‫שחוזרת על עצמה בכל כך הרבה סרטים,‬
‫תוכניות טלוויזיה, פרסומות.‬
‫והמצלמה קופאת‬ ‫ברגע היפהפה והבלתי אפשרי הזה.‬
‫ופעמים רבות זו תזכורת ספציפית לרעיון‬
‫הסיום שבסרטי "דיסני".‬
‫ב-1937, וולט דיסני,‬
‫אנימטור מוכשר‬
‫שהיה שותף ליצירתו של מיקי מאוס,‬
‫הוציא את "שלגיה", סיפורם המרומם‬
‫של נערה יפהפייה, אמה החורגת המרושעת,‬
‫ושבעה גמדים חמודים שלכל אחד אופי משלו.‬
‫מה?‬
‫זה היה סרט ההנפשה באורך מלא הראשון שלו‬
‫אשר הופק בטכנולוגיית טכניקולור,‬ ‫כפי שהתגאו בו במסע השיווק.‬
‫יותר מ-250,000 ציורים כאלו‬
‫נוצרו על ידי וולט דיסני וצוות האמנים שלו.‬
‫רבים העתיקו פריים אחר פריים‬ ‫מצילומי שחקני הייחוס הללו,‬
‫כך שהדמויות נראו ורקדו כמו אנשים אמיתיים.‬
‫בניגוד ל…‬
‫טוב, סרטים מצוירים,‬
‫כמו סרטי "דיסני" המוקדמים האלו.‬
‫ההפקה הייתה שאפתנית כל כך‬ ‫עד שהעיתונים תיארו אותה כאיוולת מצדו.‬
‫אבל כש"שלגיה" יצא לאקרנים,‬ ‫הם שינוי את הנימה.‬
‫הסרט נהפך לסנסציה בינלאומית.‬
‫אפשר היה לקנות אביזרים של "שלגיה",‬ ‫בובות "שלגיה",‬
‫מגוון רחב של כובעים בהשראת גמדים,‬
‫ופסקול הקולנוע הראשון שנמכר אי פעם.‬
‫אם מחשבים את האינפלציה,‬
‫"שלגיה" עדיין מדורג‬
‫כאחד הסרטים הרווחיים ביותר אי פעם.‬
‫והוא יצר את התבנית‬ ‫ללהיטי "דיסני" רבים שיצאו אחריו.‬
‫הפנטזיה על שמלות נשף,‬
‫וטירות, ונערה צעירה וענייה‬
‫שצריכה למצוא את הסוף הטוב שלה,‬
‫בנישואים לנסיך, מן הסתם.‬
‫אין בכך משהו רע‬ ‫אבל זה משפיע בצורה שונה לגמרי‬
‫מהמעשיות הקודמות מפעם.‬
‫כדי לדעת מהו המסר האמיתי של המעשיות,‬
‫יש לשאול את המומחים האמיתיים.‬
‫זה משהו‬
‫שאפשר לראות בסרטים,‬
‫או לקרוא בספרים.‬
‫צריכה להיות דמות ראשית, קסומה…‬
‫מעשייה היא בעצם סיפור שיש בו‬
‫דמויות יפות שנושאות נאומים יפים.‬
‫מעשייה היא…‬
‫לא אמיתית.‬
‫זה רק סיפור.‬
‫משהו מעולם אחר, עולם קסום,‬
‫שופע ביצירתיות וצבעים.‬
‫זאת אומרת, עולם שונה לגמרי‬ ‫מזה שאנחנו מכירים.‬
‫וההגדרות האלה מדויקות למדי.‬
‫הגיוני לחשוב על הסיפורים האלו‬
‫כמעשיות על מטמורפוזה‬
‫ושינוי.‬
‫הבלויים של סינדרלה נהפכים לשמלה יפה.‬
‫שלגיה שבה לחיים בזכות נשיקה של אהבת אמת.‬
‫האפון של ג'ק צומח למגדל מתנשא‬
‫שמגיע אל מעבר לעננים.‬
‫בכל המעשיות יש מסתורין וקסם.‬
‫אבל כך לגבי סיפורים רבים שאינם מעשיות,‬
‫אז אולי כדאי לדעת מה אין במעשיות.‬
‫ראשית, יש הבדל בין מעשייה לבין אגדה.‬
‫אגדות הן סיפורים בעלי בסיס היסטורי,‬
‫שמתרחשים בזמן אמיתי ובמקום אמיתי.‬
‫במעשיות, הרקע אינו חד משמעי,‬
‫ולכן פעמים רבות הן נפתחות ב"היה היה".‬
‫או בצ'כית, "מעבר לשבעה רכסי הרים‬
‫ומעבר לשבעה נהרות".‬
‫או בערבית,‬
‫"היה פעם, אה, מה שהיה,‬
‫או שלא היה,‬ ‫בימים ובעידנים ובזמנים הקדומים ביותר".‬
‫מעשייה גם אינה מיתוס.‬
‫שלעתים קרובות הוא סיפור קדוש,‬
‫או סיפור יסוד.‬
‫מגילה שעוסקת בלידת הציביליזציה.‬
‫במילים אחרות, סיפור דתי.‬
‫ולבסוף, מעשייה אינה משל,‬
‫סיפור שמטרתו להעביר מוסר השכל או מסר,‬
‫לעתים קרובות, באמצעות שתי חיות מדברות.‬
‫כמו "הצב והארנב",‬
‫שמלמד אותנו שמנצחים במרוץ‬ ‫באמצעות איטיות והתמדה.‬
‫אני לא פוחד.‬
‫אני אתחרה בך ואני אנצח.‬
‫במעשיות עשוי להיות מרכיב מוסרי,‬
‫אבל לא תמיד ברור מהו בדיוק.‬
‫מעשיית "ג'ק ואפון הקסם"‬ ‫תומכת בגנבה, כך נדמה.‬
‫מענקים, לפחות.‬
‫זה סיפור פשוט. שלדי.‬
‫כוחות הטוב והרע.‬
‫אין בו הבדלים דקים כלל.‬
‫והם נוטים לנוע בדפוס דומה.‬
‫הגיבור חי בשלווה בעולמו,‬
‫ואז מגיע הנבל ועושה משהו מנוול,‬
‫הגיבור מציע תוכנית פעולה, זוכה לסיוע קסום,‬
‫מתנהל מאבק, בריחה, תגמול, סוף.‬
‫יש סיפורים רבים שפועלים על פי הדפוס הזה.‬
‫ורק בחלק קטן מהם‬
‫מציגים נסיכה יפה שנסיך מציל אותה‬ ‫והשניים מתחתנים.‬
‫חוקרי הפולקלור שונאים את "דיסני".‬
‫אלה מעשיות תאגידיות שמוכתבות מלמעלה.‬
‫ובמובנים מסוימים,‬
‫קיבלנו גרסה מתוקננת‬
‫שמחקה את כל המשתנים המקומיים.‬
‫כמו כל הסינדרלות האלו.‬
‫ליפן הייתה סינדרלה משלה,‬
‫האצ'יקזוקי,‬
‫והסיפור שלה היה יפני ייחודי.‬
‫קערה קסומה הצמודה לראשה גוננה עליה,‬
‫סמל בודהיסטי.‬
‫אבל כשהגרסה של "דיסני" הגיעה ליפן,‬
‫סינדרלה נהפכה לתופעה תרבותית‬
‫בסרטים, ספרים, אביזרים,‬
‫וטורניר ההיאבקות "אול-סטאר סינדרלה".‬
‫או הגרסה הרוסית ל"שלגיה"‬ ‫שנשתמרה בסרט המצויר הסובייטי הזה,‬
‫עם מראת הקסמים הידועה,‬
‫והתפוח המורעל,‬
‫אבל שבעת הגמדים הם שבעה אבירים.‬
‫והיחסים בינם לבין שלגיה שונים קצת.‬
‫כידוע לך, את אחותנו.‬
‫כל השבעה מאוהבים בך.‬
‫אבל עוד לפני ש"שלגיה" של "דיסני"‬ ‫כבש את העולם,‬
‫הסיפור שעליו הסרט מבוסס הציג תמונה דומה.‬
‫סיפור עם גרמני אפל יותר,‬
‫"שנוויטצ'ן", שדיסני הושפע ממנו.‬
‫בית הגמדים מעוצב‬ ‫כבית גרמני קלאסי מימי הביניים.‬
‫כך גם הטירה,‬ ‫על מגדליה העגולים וקישוטי הברזל.‬
‫והצווארון הזקור של שלגיה,‬ ‫והשרוולים התפוחים והשסועים.‬
‫הגרסה הגרמנית המקורית נהפכה לידועה כל כך‬
‫בזכות אחת מהפיכות השיווק‬ ‫הגדולות ביותר בהיסטוריית הספרות,‬
‫שהפכה מעשיות‬
‫לסיפורי ילדים.‬
‫יאקוב ווילהלם גרים‬
‫היו ספרנים וחוקרי פולקלור חובבנים‬
‫שחיו בפרוסיה, גרמניה של היום,‬
‫בתחילת המאה ה-19,‬
‫בתקופה שבה האימפריה של נפוליאון‬ ‫התפשטה במהירות,‬
‫ואיימה, כך הם חשו, לשים קץ למורשת הגרמנית.‬
‫אז הם נסעו בארץ ואספו סיפורי עם.‬
‫הם רצו לתעד את שרידי מסורת הסיפורים‬
‫לפני שהיא נעלמת.‬
‫סיפורים שמבוגרים סיפרו למבוגרים אחרים,‬
‫בנוכחות הילדים לפעמים.‬
‫ב-1812,‬
‫הם פרסמו ספר תחת הכותרת‬ ‫"סיפורי ילדים ובית",‬
‫כי הסיפורים עסקו בילדים,‬
‫לא היו מיועדים לילדים.‬
‫טוב, זאת הגרסה שלהם ל"פעמונית".‬
‫נערה יפהפייה בעלת שיער קסום,‬
‫שמכשפה מרושעת כלאה במגדל,‬
‫אימא גות'ל.‬
‫יום אחד, נסיך מטפס על צמתה‬
‫כדי ליהנות מחברתה.‬
‫פעמונית נכנסת להיריון ויולדת תאומים,‬
‫ולכן גות'ל מגרשת אותם אל השממה.‬
‫התגובות היו איומות. הספר זכה לביקורת קשה.‬
‫מבקר ידוע אחד כינה אותו "עלוב וחסר טעם".‬
‫והם החליטו, "טוב, נקשיב למבקרים האלו.‬
‫נהפוך את הסיפורים לידידותיים יותר לילדים".‬
‫במהדורה האחרונה שלהם,‬
‫הנסיך בסך הכול מפטפט עם פעמונית.‬
‫אף אחד לא נכנס להיריון.‬
‫ואז קוצים מנקרים את עיניו של הנסיך.‬
‫להיות ידידותי לילדים בגרמניה של המאה ה-19‬ ‫משמעו יותר אלימות.‬
‫ספר בשם "יהושע הפרוע"‬
‫היה רב-מכר בתקופתו,‬
‫ובו סיפורים על ילד שמצץ אצבע, למשל,‬
‫עד שמספריים עצומים כרתו אותה.‬
‫או ילד שלא רצה לסרק את שערו,‬
‫ולכן נראה כך לבסוף,‬
‫והוריו הפסיקו לאהוב אותו.‬
‫אלה היו סיפורי אזהרה‬
‫שהתריעו מפני הסכנות שבסקרנות.‬
‫הם לימדו ילדים להיות מנומסים.‬
‫בגרסת האחים גרים ל"סינדרלה",‬
‫האחיות החורגות כרתו חלק מכפות רגליהן‬
‫כדי לנסות לתחוב אותן לנעל הזכוכית,‬
‫אך יונה חצופה שיבשה את התוכניות.‬
‫היונה אמרה, "קו-קו-ריקו, יש דם בנעל הזו".‬
‫זה חרוז כלשהו. אני לא זוכרת בדיוק.‬
‫הציטוט הוא…‬
‫"רוק די גו, רוק די גו!‬
‫יש דם בנעל הזו.‬
‫הנעל על כף רגלה קטנה.‬
‫זאת אינה הכלה הנכונה!"‬
‫בהמשך, הציפורים חוזרות ומנקרות את עיניהן.‬
‫יש לי זיכרון ברור מאוד מגיל שלוש,‬
‫וכיצד הייתי לגמרי בעניין וחשבתי,‬
‫"כן, זה מה שמגיע למרושעות האלו. תראו להן".‬
‫כשהספר התפשט ברחבי העולם,‬
‫העורכים הוסיפו איורים.‬
‫זאת הייתה נקודת מפנה אמיתית.‬
‫הם נהפכו למה שאנחנו קוראים לו כעת‬ ‫סיפורים לפני השינה.‬
‫שעוררו השראה בסופרים אחרים,‬ ‫כמו האנס כריסטיאן אנדרסן הדני,‬
‫להמציא בעצמם מעשיות.‬
‫אבל בהקדמה לספר שלהם,‬
‫האחים גרים העלו טענה קסומה.‬
‫הסיפורים שלהם עתיקים,‬
‫קשורים לצורות החיים‬ ‫המוקדמות והפשוטות ביותר.‬
‫לעתים קרובות ההנחה הייתה‬
‫שרבים מהסיפורים האלו ישנים מאוד.‬
‫וזה מפני שאנחנו מוצאים הרבה סיפורים דומים‬
‫בתרבויות שונות,‬
‫תרבויות שקשורות זו לזו.‬
‫יותר ממאה שנה לפני האחים גרים,‬
‫שארל פרו הוציא לאור בצרפת ספר מעשיות מצליח‬
‫שסיפורים דומים רבים נכללו בו.‬
‫היו מחברים קדומים אף יותר ויכול להיות‬
‫שהם ממש המציאו את הסיפורים האלו‬
‫שהתפשטו כמו אש בשדה קוצים.‬
‫רבים מהסיפורים האלו‬
‫היו אולי פשוט קליטים מאוד.‬
‫אולי הם היו מבדרים מאוד‬
‫ואנשים אהבו לשמוע ולספר אותם,‬
‫ויכול להיות שהמקור שלהם אינו עתיק כלל.‬
‫אבל פתרון התעלומה‬
‫היה בלתי אפשרי כמעט.‬
‫"כיפה אדומה", למשל.‬
‫במפה הזאת אפשר לראות‬
‫את כל הפעמים שהופיעה בהם‬ ‫גרסה כתובה של הסיפור.‬
‫בין המחברים, מיסיונר ממערב אפריקה ,‬ ‫משורר מסין,‬
‫או שני אחים מגרמניה.‬
‫אבל בין כל הסיפורים המתועדים האלו‬
‫נפרשים אלפי ק"מ ומאות שנים.‬
‫זה דומה מאוד לבעיה‬ ‫שביולוגים אבולוציוניים ניצבים בפניה‬
‫כשהם מנסים לשחזר‬
‫את תולדות החיים,‬
‫כי רק חלק זעיר‬
‫מכל המינים שהתקיימו אי פעם‬ ‫הותירו עקבות בכלל.‬
‫אך באמצעות מעקב לאחור‬ ‫אחר תכונה או גן מסוים,‬
‫הם יכולים להראות איך מינים התפתחו,‬
‫ואפילו להוכיח את קיומם‬ ‫של אבות קדמונים משותפים‬
‫שנכחדו לפני זמן רב.‬
‫טהרני נקט באותה גישה.‬
‫הדנ"א הבסיסי של "כיפה אדומה" פשוט.‬
‫ילד, או ילדים,‬
‫מתרחקים מהוריהם,‬ ‫ונופלים קורבן להונאה מצד טורף‬
‫המעמיד פנים שהוא קרוב משפחה אהוב.‬
‫אבל יש גם הרבה מוטציות.‬
‫באירופה, הטורף הוא זאב.‬
‫בסין, הוא טיגריס.‬
‫באפריקה, הוא ענק.‬
‫בחלק מהסיפורים, הילדה חבושה בכיפה אדומה.‬
‫באחרים, הילד הוא עז.‬
‫לפעמים הילד מת או…‬
‫חוטב העצים מגיע, משסע את בטנו של הזאב‬
‫ומחלץ מתוכה את כיפה אדומה.‬
‫בפעמים אחרות…‬
‫היא לא זקוקה לגבר כדי להיחלץ.‬
‫היא מוצאת בעצמה דרך להתרחק מהזאב.‬
‫ובהתבסס על כל הגרסאות השונות האלו,‬
‫טהרני עקב אחרי התפשטותו של הסיפור.‬
‫אפשר לשרטט מעין אילן יוחסין‬
‫לגרסאות השונות של "כיפה אדומה".‬
‫הסיפור התפשט לשלוש יבשות,‬
‫ומהן לענפים קטנים יותר‬ ‫באמצעות הוספת פרטים או החסרתם.‬
‫לעץ הזה יש סיפור משלו‬
‫על המקומות שמעשייה מגיעה אליהם,‬
‫ועל דורות האנשים שאהבו אותה וסיפרו אותה,‬
‫והפכו אותה לשלהם.‬
‫על ידי מעקב לאחור אחר הענפים,‬
‫אפשר גם לראות‬ ‫אילו סיפורים חולקים אב קדמון.‬
‫כמו גרסת האחים גרים.‬
‫הסיפור הגרמני הגאה שלהם‬
‫הוא צאצא ישיר של הגרסה הצרפתית של פרו.‬
‫אחד המקורות העיקריים של האחים גרים‬
‫היה חברת משפחה, בתם של מהגרים צרפתים.‬
‫היא הכירה כנראה‬
‫את הגרסה המוקדמת יותר של פרו.‬
‫אך פרו לא היה זה שהמציא אותו.‬
‫סיפור "כיפה אדומה" המקורי‬ ‫קודם לכל ספר שהתפרסם,‬
‫והוא נכתב במקור לפני אלף שנה לפחות.‬
‫אבל אנחנו לא יודעים בוודאות היכן או מתי.‬
‫אנחנו מדמיינים אנשים‬
‫שהתקבצו במחנות‬
‫וסיפרו סיפורים זה לזה.‬
‫ראשית, במטרה להעביר חוכמת אבות,‬
‫וגם למען הבידור.‬
‫הסיפורים האלו הועברו מדור לדור‬
‫במשך זמן רב מאוד.‬
‫"היפה והחיה" בן 4,000 שנה.‬
‫"ג'ק ואפון הפלא" בן 5,000.‬
‫והאגדה העתיקה ביותר שהם חקרו…‬
‫מוצאים בגרמניה,‬
‫במערב אירופה,‬
‫במזרח אירופה, במערב אסיה,‬
‫אוכלוסיות רבות שהתפתחו‬
‫מהאבות הקדמונים המשותפים האחרונים.‬
‫לפני 6,000 שנה.‬
‫חמשת אלפים חמש מאות שנה‬ ‫לפני שהמצאנו את הדפוס.‬
‫ארבעת אלפים שנה לפני שהמצאנו את הנייר.‬
‫אלפיים שנה לפני שכתבנו לראשונה סיפור,‬
‫"עלילות גילגמש".‬
‫הסיפור סופר לראשונה‬ ‫בתקופה שבה למדנו איך להכין ברונזה,‬
‫אירוע ששינה את הציביליזציה.‬
‫משום כך אולי הסיפור הוא "הנפח והשטן".‬
‫הנפח עושה עסקה‬
‫עם דמות על-טבעית מרושעת.‬
‫הוא רוצה להצליח לרתך כל חומר,‬
‫להיות הנפח הכי גדול שחי אי פעם.‬
‫ובתמורה,‬
‫הוא יוותר על נשמתו.‬
‫אם לא שמעתם את הסיפור הזה,‬ ‫ודאי שמעתם גרסה שלו.‬
‫הייתי צריך להגיע לצומת הדרכים אתמול בחצות‬
‫כדי למכור את נשמתי לשטן.‬
‫הצעתי את נשמתי לשטן‬
‫אם הוא יקים מקברו את ההסיאן‬ ‫שיצא לנקום בשמי.‬
‫תסכים לסגור עסקה?‬
‫קבע את המחיר.‬
‫בחברות נוצריות,‬ ‫זה נהפך לסיפור על הסכנות שבשאפתנות,‬
‫אבל בגרסה המקורית…‬
‫הדבר הראשון שהנפח עושה‬
‫הוא להדביק את השטן למקומו‬ ‫כדי שלא יוכל לזוז.‬
‫אז הוא זוכה להיות‬ ‫הנפח הטוב ביותר בכל הזמנים‬
‫וגם לשמור על נשמתו, כך שהוא מערים על השטן.‬
‫סיפורי המעשיות עברו‬
‫גרסאות בטא במשך הרבה מאוד זמן.‬
‫אלו סיפורים שעברו שינויים ושיפורים‬
‫וגובשו בהם פרטים מעוררים מסוימים מאוד‬
‫לאורך מאות שנים.‬
‫זוהי "הישרדות הכשירים ביותר" בסיפורים.‬
‫בעוד הסיפור מתפתח,‬
‫הוא משיל מעצמו כל דבר מיותר.‬
‫משום כך הדמויות והעלילות פשוטות כל כך.‬
‫כך אפשר להתאים אותן בקלות לכל תקופה.‬
‫יש כל כך הרבה אימהות חורגות רעות‬ ‫כי לפני המאה ה-20,‬
‫מותן של נשים בעת הלידה היה נפוץ.‬
‫וסינדרלה של "דיסני" קיבלה כרכרת דלעת‬
‫כי כששארל פרו כתב את הגרסה שלו,‬
‫דלעות הלהיבו את דמיונם של האנשים.‬
‫הן היו היבול החדש והאופנתי שהגיע מאמריקה.‬
‫כמה מהסרטים המוקדמים ביותר‬
‫של אמן האשליות האגדי ז'ורז' מלייס‬
‫היו גרסאות ל"סינדרלה" ול"כחול הזקן".‬
‫סיפור לא ידידותי במיוחד על אישה‬
‫המגלה שלבעלה הטרי‬
‫יש הרגל לרצוח את נשותיו.‬
‫ואז לוטה רייניגר העבירה את הסיפורים‬ ‫לעולם חדש לגמרי.‬
‫היא גזרה בובות וביימה את הצללים שלהן,‬
‫וכך יצרה את סרט ההנפשה הראשון באורך מלא.‬
‫והסרט הזה, גרסה משנת 1916‬ ‫ל"שלגיה" של האחים גרים,‬
‫הוקרן באולמות קולנוע מלאים עד אפס מקום‬
‫שבקושי הצליחו לבלום‬ ‫את המוני האנשים שרצו לצפות בו.‬
‫ביניהם, כך לטענת הסיפור,‬
‫גם נער צעיר בשם וולט,‬
‫שהוקסם ממנו ויצר גרסה משלו כאשר בגר.‬
‫דיסני יצר את הסיפור היחיד שכולנו מכירים.‬
‫אז, במובן הזה,‬
‫אפשר לומר שהייתה לזה‬
‫השפעה תרבותית שלילית.‬
‫אבל הסיפורים המשיכו לחיות בזכות דיסני.‬
‫אלמלא דיסני,‬
‫הרבה מהמעשיות האלו היו עלולות להיעלם.‬
‫סיפורי מעשיות הן תוצר‬
‫של התקופה שהם נוצרים בה.‬
‫אם מסתכלים על "שלגיה",‬
‫זהו סרט שצולם בשנות ה-30.‬
‫האידיאל הנשי בזמנו‬
‫היה אישה מתוקה, חרוצה, נקייה,‬
‫מעין אידיאל סביל‬
‫של נשים ונשיות.‬
‫דיסני נודע גם בכך שהעסיק רק גברים לבנים‬
‫בתפקידים יצירתיים.‬
‫כפי שהחברה הסבירה במכתב הדחייה הזה,‬
‫"לא נשקל כלל לאפשר לבנות לעבור הכשרה".‬
‫אבל הזמנים השתנו.‬
‫"לשבור את הקרח" הוא‬ ‫סרט ההנפשה הראשון של "דיסני"‬
‫שאישה ביימה.‬
‫הסרט שאב השראה מ"מלכת השלג" של אנדרסן,‬
‫אבל נהפך למעין מזמור הלל‬
‫לסולידריות בין אחיות,‬
‫ולסולידריות בין נשים באופן כללי.‬
‫במובנים רבים,‬ ‫כשמשכתבים מעשיות כפמיניסטיות יותר,‬
‫אנחנו לא באמת נעים קדימה אלא נעים לאחור.‬
‫הסופרת מאדאם דלאנוי‬
‫טבעה את המונח "מעשייה" במאה ה-17.‬
‫ובגרסה שלה ל"סינדרלה",‬ ‫הנערה היפה והמשועבדת‬
‫מכונה "ילדה חכמה קטנה",‬
‫כי היא מנצחת בכך שהיא מערימה על אויביה‬
‫ורוכשת חברים בעמדות השפעה בקרב הפיות.‬
‫היא תמיד נחמדה לכל האויבים שלה,‬
‫אבל מוסר ההשכל בסוף הגרסה הזאת הוא‬
‫שמצחיק להיות נחמדים לאנשים איומים‬
‫ולגבור עליהם בכל מקרה.‬
‫כשהמעשיות עברו ממדורות המחנה לבתים,‬
‫ומשם לדפים ולבסוף למסכים,‬
‫כמה סיפורים נעלמו בין הצללים.‬
‫אבל היום, יותר מאי פעם,‬
‫יש לנו גישה לענפים שונים,‬
‫לעצים שונים, ליערות אחרים לגמרי.‬
‫הסרט "קוקו" הציג בפני מיליונים‬ ‫את הפולקלור המקסיקני‬
‫וכמה חשוב לזכור את אבותינו.‬
‫"מואנה" התבסס על מסורות עם פולינזיות‬
‫המזכירות לנו לטפל בקהילות שלנו.‬
‫והייאו מיאזאקי מיפן‬
‫העניק לעולם מעשיות על זוועות האלימות‬
‫ועל כבוד לעולם הטבע.‬
‫רעיון שחוזר גם בפולקלור הקלטי‬
‫והעניק השראה לסרט "מוליכי הזאבים".‬
‫הדבר הנפלא בגלובליות הוא‬
‫ההבנה שיש שרשרת זהב של פולקלור‬
‫שמאחדת את כולנו.‬
‫כלומר, הסיפורים יכולים‬ ‫לגשר בין אנשים על פני יבשות שונות,‬
‫על פני פערים תרבותיים,‬
‫על פני פערי שפה.‬
‫מעשיות הן סיפורים ששרדו‬
‫במשך אלפי שנים מסיבה מסוימת,‬
‫כי הן עוזרות לנו לחשוב על הבעיות‬
‫שעומדות בבסיס החוויה האנושית.‬
‫סיפורי העם הטובים ביותר‬
‫הם הסיפורים הסתגלתניים ביותר,‬
‫אבל גם כאלו שנותנים ביטוי‬
‫לאמיתות יסוד‬
‫ולפחדי יסוד שיהיו רלוונטיים‬
‫לכל בני האדם, בכל מקום ובכל עת.‬
‫למדתי שאסור לדבר עם זרים,‬
‫ושצריך להקשיב תמיד להורים‬
‫או לבני המשפחה שמכירים.‬
‫אם אראה את הזאב, אמשיך ללכת, לא אדבר איתו,‬
‫אלך לבית של סבתא,‬
‫אוכל ולא אעצור.‬
‫לא תמיד חייבים‬
‫ללבוש משהו יפה,‬
‫או להיראות יפה‬
‫כדי להיות יפה מבפנים.‬
‫מי שאוהב אותך,‬
‫או רוצה להיות חבר שלך, יקבל אותך כפי שאת.‬
‫אם נאמין בעצמנו ונסמוך על עצמנו,‬
‫נוכל להתקדם תמיד, בכל מצב.‬
‫והם חיו בשלווה ובשגשוג.‬
‫או בשמחה ובסיפוק עד סוף ימיהם.‬
‫או באושר ובמותרות עד היום,‬
‫או באושר ועושר עד עצם היום הזה.‬
‫או פיר, פר, פור, עד לסוף הסיפור.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬