ASKEPOT
Engang var der en smuk, undertrykt pige med en ond stedmor.
Så opfyldte den gode fe hendes ønske om et bal,
hvor hun, ved midnat, mistede sin glassko.
Men en prins fandt den, og da han endelig fandt hende,
levede de lykkeligt til deres dages ende.
Du kender historien. Eller måske kender du denne historie.
Der var en smuk, undertrykt pige med en ond stedmor.
Så indfriede nogle magiske fiskeben
hendes ønske om at tage til nytårsfesten,
hvor hun mistede sin lille gyldne sko.
Men kongen fandt den, og da han endelig fandt hende,
blev de forelskede og levede lykkeligt til deres dages ende. Og hendes stedmor
blev knust ihjel af sten i en hule.
Og i Grækenland blev en lignende historie fortalt.
Men denne smukke, undertrykte pige badede i floden,
da en ørn fløj ned og tog hendes sandal,
som den så tilfældigvis smed ned i en konges skød.
Spoiler, da han endelig fandt hende,
levede de lykkeligt til deres dages ende.
Og der er mange flere.
Undertrykt pige.
Magisk indgriben. Mister sin sko og møder sin elskede.
Pige, magi, sko, kærlighed.
I 1893
nedskrev en folklorist 345 forskellige versioner af Askepot,
fortalt i hele verden.
I dag tror vi, at der er tusinder,
og det er ikke kun Askepot.
Mange af de eventyr, du kender og elsker, findes i mange forskellige lande.
Hvorfor fortæller vi versioner af den samme historie?
Hvad er der med eventyr?
Er du klar? Nu er det nu.
I disse sider
finder vi disse evige favoritter.
Kan du huske, da du var lille
og hørte historien om Rødhætte?
Husk, at når klokken slår 12,
så skal du være hjemme.
Husker du den skønne prinsesse, der blev lagt i en dyb søvn,
indtil hendes prins kom for at bryde forbandelsen?
Kom nu, vågn op! Din uduelige dovenlars!
Kom nu, vågn op!
Når vi snakker om eventyr, bruger vi ofte udtrykket
for at tænke over ting, der er urealistisk gode.
KULTURKRITIKER
Du kender billedet,
gengivet i så mange film,
tv-udsendelser, reklamer.
Og kameraet fryser på dette utroligt smukke øjeblik.
Og ofte husker vi specifikt idéen
om en Disneyfilms afslutning.
I 1937 udgav Walt Disney,
ekstraordinær animator,
medopfinder af Mickey Mouse,
Snehvide, den underholdende historie
om en smuk pige, hendes onde stedmor
og syv bedårende dværge med forskellige temperamenter.
Hvad?
Det var hans første animationsfilm,
lavet i multiplan animation, som de pralede med i filmens marketing.
Mere end 250,000 malerier som disse
blev skabt af Walt Disney og hans kunstnere.
Mange kopieret billede for billede fra en optagelse af skuespillerne,
så figurerne lignede og dansede som rigtige mennesker.
I modsætning til,
tja, tegnefilm.
Som de her tidligere Disneyfilm.
Produktionen var så ambitiøs, at aviserne kaldte det tåbeligt.
Men da Snehvide udkom, skiftede de mening.
Den blev en international sensation.
Man kunne købe Snehvide-accessories, Snehvide-dukker,
forskellige dværgeinspirerede hatte,
og det først solgte lydspor fra en film.
Justerer man for inflation,
er Snehvide stadig en af de mest
indbringende film nogensinde.
Og den blev skabelonen for mange andre Disneyfilm.
Fantasien om balkjoler
og slotte og en fattig ung pige,
som skal finde sin lykkelige slutning, nok ved at gifte sig med en prins.
Det er der intet galt med, men det er meget anderledes
end de tidligere eventyr.
Hvis du vil vide, hvad eventyr virkelig handler om,
skal du spørge de sande eksperter.
Det er noget,
STORBRITANNIEN
der kan være i film
og måske i bøger.
Der skal være en hovedperson, magi.
USA
Et eventyr er en historie, som har
INDIEN
smukke karakterer, som holder smukke taler.
Et eventyr er
ikke ægte.
Det er bare en historie.
Den kommer fra en anden verden en magisk verden,
er kreativ og i mange farver.
En helt anden verden fra den vi kender.
Og de definitioner er ret præcise.
Det kan være fornuftigt at tænke på disse historier
som historier om metamorfose
og transformation.
Askepots gamle tøj bliver til en smuk kjole.
Snehvide kommer til live med et ægte kærlighedskys.
Bønner bliver til en bønnestage,
der strækker sig op over skyerne.
Alle eventyr har mystik og magi.
Men det har mange historier, der ikke er eventyr, også,
så det kan hjælpe at vide, hvad et eventyr ikke er.
Først, et eventyr er ikke en legende.
KONG ARTHUR
Legender er historier baseret på historiske begivenheder,
de har fundet sted og er virkelige.
Et eventyrs ramme skal være tvetydig,
og derfor begynder de ofte med: "Der var engang."
Eller på tjekkisk: "Hinsides syv bjergkæder
og syv floder."
Eller på arabisk:
"Der var, åh, der var,
eller ikke var, i de ældste dage og tider."
Et eventyr er heller ikke en myte.
Som ofte er en hellig historie eller en grundlæggende historie.
En fortælling om, hvordan en civilisation begyndte.
Med andre ord, en religiøs historie.
Og et eventyr er ikke en fabel,
der specifikt fortælles for at formidle morale eller et budskab,
ofte ved hjælp fra et par talende dyr.
Som Haren og Skildpadden,
som viser os, at den sikre og langsomme vinder.
Jeg er ikke bange.
Jeg udfordrer dig, og jeg vinder.
Eventyr kan have en morale, men det er ikke altid klart, hvad den er.
Hans og Bønnestagen kan antyde, at man gerne må stjæle.
I hvert fald fra kæmper.
Det er en simpel historie.
De gode og onde kræfter.
Der er ikke meget nuance.
Og de følger en lignende fortælling.
Helten og deres verden etableres,
skurken kommer og gør noget ondt,
helten finder på en løsning, får magisk støtte.
Der er en kamp, de flygter, bliver belønnet. Slut.
Mange historier følger den fortælling.
Og kun en lille del
involverer en smuk prinsesse, som bliver reddet af en prins og bliver gift.
Folklorister hader Disney.
Det er et markedsført eventyr.
Og på nogle måder har det givet os en standardiseret version,
der har slettet alle de lokale varianter.
Som alle Askepotterne.
Japan havde sin egen Askepot,
Hachikazuki,
og hendes historie var unikt japansk.
Hun beskyttes af en magisk skål, der sidder på hovedet,
et buddhistisk symbol.
Men da Disneys version af Askepot kom til Japan,
blev hun et kulturelt fænomen
i film, bøger, accessories
og All-Star Dream Askepot
wrestlingturneringen.
Eller den russiske version af Snehvide, bevaret i denne tegneserie,
som har det berømte magiske spejl
og det forgiftede æble,
men de syv dværge er syv riddere.
Og deres forhold til Snehvide er lidt anderledes.
Som du ved, er du vores søster.
Alle syv af os er forelskede i dig.
Men selv før Disneys Snehvide erobrede verden,
opnåede den originale noget lignende.
En noget mørkere tysk folkefortælling,
Sneewittchen, som Disney er inspireret af.
Dværgenes hus har et klassisk, middelalderligt, tysk design.
Ligesom slottet med sine runde tårne og jernspir,
og Snehvides opadvendte krave og puffede, skårne ærmer.
Den originale tyske udgave var blevet så berømt,
takket være et af de store marketingkup i litteraturhistorien.
At forvandle eventyr
til børnefortællinger.
Jacob og Wilhelm Grimm var bibliotekarer og amatør-folklorister,
som boede i Preussen, nu Tyskland,
i begyndelsen af 1800-tallet,
en periode, hvor Napoleons imperium hurtigt ekspanderede,
og de var overbevist om, at det truede den tyske arv.
Så de rejste rundt og indsamlede fortællinger.
De ville indsamle resterne af en tradition,
før den forsvandt.
Historier, som voksne havde fortalt til andre voksne,
nogle gange med børn til stede.
I 1812
udgav de en bog med navnet Brødrene Grimms eventyr om børn,
fordi historierne handlede om børn,
ikke for børn.
Dette er deres version af Klokkeblomst.
Der er en smuk pige med magisk hår,
som er fængslet i et tårn af en ond troldkvinde,
Mor Gothel.
En dag klatrer en prins op ad hendes hår
for at være sammen med hende.
Klokkeblomst bliver gravid og får tvillinger,
så Gothel forviser dem til vildmarken.
De fik frygtelige anmeldelser. Bogen blev kritiseret.
En førende kritiker kaldte den: "ynkelig og smagsløs".
Og de besluttede: "Vi lytter til kritikerne.
Historierne skal være mere børnevenlige."
I deres sidste udgave
snakker prinsen bare med Klokkeblomst.
Ingen bliver gravid.
Og så bliver prinsens øjne stukket ud af torne.
Børnevenligt i Tyskland i 1800-tallet betød mere vold.
En bog ved navn Den store Bastian var en bestseller på det tidspunkt,
med historier som en dreng, der sutter tommelfinger og får den klippet af.
Eller en dreng, der ikke vil rede sit hår,
så han ender sådan her,
og hans forældre holder op med at elske ham.
Det var advarende fortællinger,
der advarede dem om farerne ved nysgerrighed.
Den blev en håndbog om manerer for børn.
I Grimms version af Askepot
skar stedsøstrene noget af deres fødder af
for at få dem ned i skoen,
men de forpurres af en irriterende due.
Den siger: "Blodet vælder ud, det er ikke din brud."
Det er et rim. Jeg kan ikke huske det.
Det er faktisk…
Kongesøn, se blodet vælder
purpurrødt af skoen ud.
Og den røde flod fortæller
det er ej den rette brud.
Senere kommer fuglene og stikker deres øjne ud.
Jeg husker tydeligt, at jeg var tre,
og at jeg var helt enig og tænkte:
"Ja, det fortjener de onde. Efter dem."
Da bogen blev internationalt udbredt, tilføjede redaktører illustrationer.
Der skete en stor forandring.
De blev en del af det, vi nu kalder godnathistorier.
Og inspirerede andre, som Danmarks H. C. Andersen,
til at finde på sine egne eventyr.
Men i deres prolog
påstod brødrene Grimm en ret magisk påstand.
Deres historier var ældgamle,
forbundet med de tidligere og simpleste folkefærd.
Det havde ofte været antaget,
at mange af disse historier var meget gamle.
Og det er fordi, vi finder mange af de samme historier
i forskellige kulturer,
kulturer, som vi ved, er forbundet med hinanden.
Mere end et århundrede før Grimm-brødrene
havde Charles Perrault udgivet en bog med eventyr i Frankrig,
som indeholdt mange af de samme historier.
Der var også tidligere forfattere, og måske
havde de opfundet historierne,
som så spredte sig vidt omkring.
Mange af disse historier
er måske bare meget fængende.
De er måske bare underholdende historier, som folk elsker at høre og fortælle,
så måske er de slet ikke så gamle.
Men at løse mysteriet
var næsten umuligt.
Tag Den lille Rødhætte.
Kortet er et billede
på alle de gange, en version blev nedskrevet.
Af en missionær i Vestafrika, en poet i Kina
eller to brødre i Tyskland.
Men ind imellem alle de nedskrevne historier
er der tusindvis af kilometer og hundredvis af år.
Det er meget det samme problem, som evolutionære biologer har
i forsøget på at rekonstruere livets historie,
fordi kun en lille brøkdel
af alle de arter, der har eksisteret, har efterladt spor.
Men ved at spore et bestemt træk eller gen,
kan de vise, hvordan arter udviklede sig
og endda bevise eksistensen af fælles forfædre,
som for længst er uddøde.
Og Tehrani havde samme tilgang.
Kerne-DNA'et i Den lille Rødhætte er enkelt.
Et barn, eller børn,
isoleres fra en forælder, narres af et rovdyr,
som foregiver at være en elsket slægtning.
Men der er også mange mutationer.
I Europa er rovdyret en ulv.
I Kina er det en tiger.
I Afrika er det en kæmpe.
I nogle historier har barnet en rød hætte på.
Og i andre er barnet en ged.
Nogle gange dør barnet, eller…
En forbipasserende skovhugger skærer ulven op
og redder Rødhætte.
Og andre gange…
Hun kan redde sig selv.
Hun finder på en måde, så hun kan komme væk fra ulven.
Og baseret på alle de variationer,
opsporede Tehrani, hvordan historien spredte sig.
Man får et slags familietræ
med versioner af Den lille Rødhætte.
Spredt ud på tre kontinenter
og splittet i mindre grene, som detaljer kom til eller forsvandt.
Træet fortæller sin egen historie
om de steder, historien kom til,
og de generationer af folk, der delte og elskede den
og gjorde den deres egen.
Ved at spore en gren tilbage
kan man også se historiernes forfader.
Som Grimms version.
Deres stolte tyske fortælling
er en direkte efterkommer af Perraults franske.
En af Grimms hovedkilder
havde været en familieveninde, datter af franske immigranter.
Som nok kendte
til den version, Perrault havde nedskrevet.
Men Perrault havde ikke fundet på den.
Den oprindelige Rødhætte kommer før alle kendte bøger
og har sin oprindelse for mindst tusind år siden.
Men vi ved ikke fra hvor eller hvornår.
Vi forestiller os mennesker,
der er samlet omkring et bål og fortæller historier til hinanden.
For at videregive viden
og for underholdningens skyld.
Disse historier er blevet videregivet i generationer i lang tid.
Skønheden og Udyret er 4,000 år gammel.
Hans og bønnestagen er 5,000.
Og det ældste eventyr, de studerede…
Man finder i Tyskland
og i Vesteuropa
og i Østeuropa og i Vestasien,
mange af disse folkefærd kan spores tilbage
til vores sidste fælles forfædre.
For 6,000 år siden.
5,500 år før vi opfandt tryk.
4,000 år før vi opfandt papir.
2,000 år før vi først nedskrev en historie,
Fortællingen om Gilgamesh.
Den blev fortalt omkring tidspunktet, hvor vi lærte at lave bronze,
en civilisationsændrende begivenhed.
Og måske handler historien derfor om Smeden og Djævelen.
Smeden indgår en aftale
med en ondskabsfuld, overnaturlig figur.
Han vil kunne svejse alle materialer sammen
for at blive verdens bedste smed.
Og til gengæld
vil han opgive sin sjæl.
Du har helt sikkert hørt en version af den.
Jeg skulle være ved krydset ved midnat for at sælge min sjæl til djævelen.
Jeg tilbød Satan min sjæl,
hvis han ville hæve Den Hovedløse Rytter fra graven for at hævne mig.
Er du villig til at indgå en aftale?
Nævn din pris.
I kristne samfund er det blevet en historie om ambitionens farer,
men i den originale version…
Det første, smeden gør,
er at svejse djævelen fast, så djævelen ikke kan bevæge sig.
Så han kan være den bedste smed nogensinde
og beholde sin sjæl, så han narrer djævelen.
Eventyr er blevet
testet i lang tid.
Det er historier, der er blevet tonet ned
til en række meget specifikke detaljer
gennem århundreders genfortællinger.
Det er en fortælling om overlevelse.
Når historien udvikler sig, kaster den alt overflødigt ud.
Derfor er figurerne og plottene så enkle, så de nemt kan tilpasses tiden.
Der er så mange onde stedmødre,
fordi før det 20. århundrede
var det almindeligt, at kvinder døde ved fødsler.
Og Disneys Askepot fik en græskarvogn,
fordi da Charles Perrault oprindeligt skrev den version ned,
var folk vilde med græskar.
De var de seje nye afgrøder fra Amerika.
Nogle af de tidligste film
af den legendariske illusionist, Georges Méliès,
var versioner af Askepot og Blåskæg.
Den rå historie om en kvinde,
der opdager, at hendes nye mand
har til vane at myrde sine koner.
Og så flyttede Lotte Reiniger dem ind i en helt ny verden,
udskar dukker og koreograferede deres skygger
og producerede den første animerede film.
Og denne film, en 1916-version af Grimms Snehvide,
spillede for fyldte teatre,
der knap nok havde plads til at vise den til alle.
Inklusive, ifølge rygter,
en ung dreng ved navn Walt,
som blev så fortryllet, at han endte med at lave sin egen version.
Disney har skabt den ene historie, som vi alle kender.
Så i den forstand kan man sige, at den har haft
en negativ kulturel effekt.
Men Disney holdt historierne i live.
Var det ikke for Disney, var mange af disse eventyr forsvundet.
Eventyr er et produkt af den tid, de skabes i.
Hvis man ser på Snehvide, er det en film fra 30'erne.
Det feminine ideal på det tidspunkt, en som er sød og flittig og gør rent
og er et slags passivt ideal af kvindelighed og femininitet.
Disney har også kun hyret hvide mænd i kreative positioner.
Som firmaet skrev i dette afvisningsbrev:
"Piger blev end ikke overvejet til oplæring."
Men tiderne har ændret sig.
Frozen er den første Disneyfilm instrueret af en kvinde.
Som var inspireret af Andersens historie om Snedronningen,
men som bliver til en slags hyldest til søstres solidaritet
og kvindernes solidaritet generelt.
Når vi omskriver eventyr til at være feministiske,
bevæger vi os ikke rigtigt fremad men mere tilbage.
Forfatteren Madame d'Aulnoy
gav os udtrykket "eventyr" tilbage i 1600-tallet.
Og i hendes udgave af Askepot har den smukke, undertrykte pige
kælenavnet "Lille Kloge Pige",
fordi hun sejrer ved at overliste sine fjender
og får magtfulde venner, som feerne.
Hun er sød ved alle sine fjender,
men moralen i slutningen af denne version er,
at det er sjovt, når man er sød ved folk, der er forfærdelige,
og så slår du dem alligevel.
Da eventyr gik fra lejrbål og ind i hjem
så til sider og endelig skærme,
blev nogle historier glemt.
Men i dag har vi i særdeleshed adgang til forskellige grene,
forskellige træer, helt forskellige skove.
Filmen Coco introducerede millioner til mexicansk folklore,
om vigtigheden af at huske dine forfædre.
Moana var baseret på polynesiske folketraditioner,
der minder os om at tage os af samfundet.
Og Japans Hayao Miyazaki
har givet verden historier om voldens rædsler
og respekt for den naturlige verden.
Et tema delt af den keltiske folklore, der inspirerede filmen Wolfwalkers.
Det gode ved at gå globalt er,
at vi indser, at der er en skat af folklore,
der forener os alle.
Disse historier kan få os til at tale på tværs af kontinenter,
på tværs af kulturelle kløfter,
på tværs af sprogbarrierer.
Eventyr er historier, der har overlevet
i tusindvis af år af en grund,
for de hjælper os med at tænke over problemer,
som er fundamentale for mennesker.
De bedste folkefortællinger er dem, der både er meget tilpasningsdygtige,
men også dem, der virkelig taler
til de grundlæggende sandheder,
grundlæggende bekymringer, der er relevante
for alle mennesker overalt og til hver en tid.
Jeg lærte, at du ikke må snakke med fremmede,
og lyt altid til dine forældre
eller din familie.
Hvis jeg så ulven, ville jeg gå uden at tale med ham,
gå hen til bedstemors hus
og bare spise uden at stoppe.
Du behøver ikke altid
have noget pænt på eller se smuk ud
for at være smuk indeni.
Hvis personen kan lide dig,
eller vil være din ven, vil de kunne lide dig for den, du er.
Hvis vi tror og stoler på os selv, kan vi altid bevæge os fremad.
Og de levede fredeligt og velstående.
Eller lykkelige og tilfredse til deres dages ende.
Eller i glæde og luksus til den dag i dag. Eller lykkeligt til deres dages ende.
Snip, snap, snude, nu er den historie ude.
Tekster af: Mads Jensen