‫בספטמבר 2017,‬
‫הוריקן מריה הסתחרר מעל האיים הקריביים‬
‫והכה בפוארטו ריקו.‬
‫ההוריקן הזה נשמע ממש כמו חיה.‬
‫כמו חיה טורפת ונוהמת‬
‫שהורסת הכול.‬
‫נורא להיות במצב כזה‬ ‫כשאינך יכולה לעשות דבר.‬
‫צפיתי ב-20 שנים של עבודה‬
‫יורדות לטמיון.‬
‫ספר לי איך היה ב-24 השעות האחרונות.‬
‫גיהינום. זה היה נורא. זוועה.‬
‫מעולם לא חוויתי דבר כזה בחיי,‬
‫ואני מקווה לא לחוות דבר כזה שוב.‬
‫הגעתי לסן חואן יומיים אחרי שההוריקן חלף.‬
‫לא היו מים זורמים או חשמל‬ ‫בכל הזמן שהייתי שם.‬
‫אני יכול לספר ממקור ראשון‬
‫שהחוויה להיות בסופת הוריקן,‬
‫כשאתה חושש לביתך או לאנשים הקרובים אליך,‬
‫זה משאיר חותם‬
‫על נפשך לכל החיים.‬
‫אנשים רבים יותר ויותר‬ ‫חיים בנתיבי סופות הוריקן,‬
‫והתחממות כדור הארץ תגרום לסופות האלו‬ ‫להיות הרסניות יותר.‬
‫אף שלא נראה בהכרח סופות הוריקן רבות יותר,‬
‫סביר להניח שאלו שכן נראה יהיו‬
‫מסוכנות והרסניות הרבה יותר.‬
‫אז מה נוכל לעשות כדי להגן על הקהילות שלנו‬
‫מפני הכוח ההרסני הזה?‬
‫האם נוכל ללמוד להתגונן מפני הסופות שיגיעו?‬
‫סופה גדולה במרכז שדה הראייה.‬
‫סופות ההוריקן מלוות‬ ‫ברוחות אלימות והרסניות,‬
‫גשמים עזים וגלים גבוהים.‬
‫הסירות חסרות אונים אל מול זעמה של הסופה.‬
‫השוהים ממערב לניו אורלינס בני מזל עד כה,‬
‫אבל רבים עדיין זוכרים היטב‬ ‫את הסופות הקשות משנות ה-60.‬
‫אני בן 61,‬
‫וכל הסופות האלו מפחידות.‬ ‫צריך להתייחס אליהן ברצינות.‬
‫- מקרוב: סופות הוריקן -‬
‫ב-1959, בימי המלחמה הקרה,‬
‫מאות מדענים נאספו בסן פרנסיסקו‬
‫כדי לנסות לענות על שאלה פשוטה.‬
‫"יש משהו נחמד שנוכל לעשות‬ ‫בכל הנשק הגרעיני הזה?"‬
‫הם העלו הרבה רעיונות.‬
‫להפוך מכתשי פיצוץ לתעלת ספנות.‬
‫להשתמש בחום הפיצוץ להתפלת מי ים.‬
‫ולפוצץ פצצת אטום בעינה של סופת הוריקן‬
‫כדי לנסות להסיט את הסערה מנתיבה.‬
‫הרעיון הזה נותר מפתה מאוד,‬
‫עד כדי כך שהסוכנות האמריקאית‬ ‫שחוקרת סופות הוריקן‬
‫מתייחסת לסוגיה בעמוד השאלות הנפוצות שלה.‬
‫- זה אינו רעיון טוב. -‬
‫אחת הבעיות היא שאין לנו פצצה גדולה מספיק.‬
‫זהו סרטון נדיר של הפצצה‬ ‫החזקה ביותר שנוסתה אי פעם,‬
‫"פצצת הצאר" של בריה"מ.‬
‫זה היה פיצוץ של 50 מגהטון,‬
‫שחרור אנרגיה בעוצמה מדהימה.‬
‫אבל סופת הוריקן בשיא כוחה‬
‫יכולה לשחרר‬ ‫כמות כזו של אנרגיה כל כמה שעות.‬
‫אם נפציץ הוריקן באטום,‬ ‫סביר להניח שהתוצאה שתתקבל תהיה‬
‫הוריקן רדיואקטיבי.‬
‫הסופות האלו חזקות כל כך‬
‫כי הן מתרחשות בקנה מידה אחר לחלוטין.‬
‫הן מתעצמות בשל מרחבי האוקיינוס העצומים‬
‫וסיבוב כדור הארץ.‬
‫קרני השמש מחממות מים, שמתאדים ומתרוממים.‬
‫כך נוצרים ענני סערה מתנשאים,‬ ‫וקרוב לפני המים‬
‫נוצר כיס של לחץ נמוך.‬
‫האוויר שמסביב ממהר למלא את החלל,‬
‫אבל סוטה ממסלולו בשל אפקט קוריוליס.‬
‫אוויר שנע לאורך מרחקים גדולים‬ ‫מעל פני כדור הארץ סוטה מהתנועה בקו ישר.‬
‫זה גורם לכל המערכת להסתחרר‬
‫נגד כיוון השעון בחצי הכדור הצפוני,‬ ‫בכיוון השעון בחצי הדרומי.‬
‫אפקט קוריוליס חלש מדי ליד קו המשווה,‬
‫והמים קרים מדי באזור הקטבים.‬
‫אבל באזור הזה, התנאים מתאימים.‬
‫יותר מ-100 מיליון אנשים מושפעים‬ ‫מסופות ציקלון כל שנה,‬
‫ויותר מאחד מכל חמישה אנשים בכדור הארץ‬
‫נמצאים בנתיבי סופות אפשריים.‬
‫טכנית, אלו סופות ציקלון טרופיות,‬
‫אבל כאן הן מכונות סופות טייפון,‬
‫וכאן, סופות הוריקן.‬
‫אחד הנתיבים הנפוצים ביותר‬ ‫חוצה את הקריביים,‬
‫ופוארטו ריקו נפגעת כל כמה שנים.‬
‫אבל זה לא אומר‬ ‫שהיא הייתה מוכנה לסופה הגדולה.‬
‫בספטמבר, 2017,‬ ‫כמה סופות הוריקן איימו על הקריביים,‬
‫אבל מריה הייתה בסך הכול מערבולת קטנה‬
‫בנהר האוויר שנשב מחופי אפריקה.‬
‫ענני סערה נוצרו והחלו להסתחרר‬
‫עד להופעתה של עין, מרכז הסופה השקט‬
‫שרוחות מהירות כרכבת שועטת מקיפות אותו.‬
‫הרוחות הגיעו למהירות של 277 קמ"ש‬
‫והפכו את מריה לסופה בקטגוריה 5.‬
‫הסופה הייתה בקטגוריה 5 ונראה‬
‫שהיא עומדת להכות בפוארטו ריקו.‬
‫טניה מנהלת את "טאייר סאלוד".‬
‫זו עמותה ללא כוונת רווח להעצמת נשים,‬
‫שהמטה שלה נמצא במרחק פחות מ-32 ק"מ מהבירה,‬
‫בעיירת החוף לואיסה.‬
‫המקום נוסד ככפר של עבדים נמלטים.‬
‫שישים אחוז מהאנשים שחיים בלואיסה‬
‫מזדהים כאפרו-פוארטו ריקנים שחורים.‬
‫העיירה ממוקמת בין שני נהרות,‬ ‫האוקיינוס וביצה רחבת ידיים,‬
‫עובדה שעוזרת לתושבים להגן‬ ‫על התרבות האפרו-פוארטו ריקנית שלהם.‬
‫תושבי לואיסה המציאו את ה"בומבה",‬
‫שילוב בין מוזיקה ספרדית לאפריקאית.‬
‫אבל המיקום של לואיסה גם הרחיק אותה‬
‫מההתפתחות הכלכלית של סן חואן.‬
‫היא נותרה מחוץ לתכנון העירוני‬
‫בשנות ה-50 וה-60.‬
‫לגזענות היה חלק חשוב בכך.‬
‫לא נעשה דבר כדי להבטיח גישה פיזית ממשית‬
‫לבתי חולים, אוניברסיטאות‬ ‫ותשתיות באופן כללי.‬
‫העוני והמים המקיפים אותה‬
‫הפכו את לואיסה לפגיעה במיוחד כשמריה הכתה.‬
‫סופות ההוריקן מרימות‬ ‫את מי האוקיינוס שלפניהן‬
‫ויוצרות גלי ענק.‬
‫נחשולי הסערה הזאת‬ ‫שחקו את קו החוף של לואיסה.‬
‫במקביל, העננים שחררו‬ ‫את מי האוקיינוס שנצברו בהם‬
‫והציפו נהרות ושכונות שלמות.‬
‫במקומות מסוימים, המים הגיעו‬ ‫לגובה 1,5 עד 1,8 מטרים,‬
‫וכיסו בתים.‬
‫חלק מההצפות היו מי ביוב.‬
‫לואיסה הייתה מהעיירות‬ ‫שנפגעו הכי קשה בפוארטו ריקו.‬
‫שלושת אלפים בתים נהרסו.‬
‫ולואיסה היא חלק מדפוס עולמי.‬
‫קהילות עניות חיות לרוב‬ ‫באזורים פגיעים יותר להצפות.‬
‫כך בערי וייטנאם,‬
‫ובדרום מערב בנגלדש.‬
‫או שהן קרובות יותר למפעלי תעשייה,‬
‫כמו ביוסטון, טקסס.‬
‫ב-2017, הוריקן הארווי הוריד‬ ‫כמה עשרות ס"מ של גשם באזור‬
‫שחדר לאתרי פסולת רעילה.‬
‫הצפות כתוצאה מהוריקן‬ ‫עלולות לגרום לזיהום בקהילות סמוכות.‬
‫האזורים העניים פגיעים יותר,‬
‫והסיכוי לסיוע מיידי נמוך יותר.‬
‫פוארטו ריקו הייתה דוגמה.‬
‫בתמונות לוויין רואים את האורות באי‬ ‫לפני הסופה ואחריה.‬
‫בחלוף החודשים, כשהחשמל חזר לסן חואן,‬
‫אזורים מבודדים יותר,‬ ‫ולואיסה ביניהם, נותרו בחשכה.‬
‫המושל לשעבר של פוארטו ריקו‬
‫העלה צילום של ניתוח שבוצע לאור פנס.‬
‫חולי כליות נאלצו לטוס 3 פעמים בשבוע‬
‫כדי להגיע למכון דיאליזה מתפקד.‬
‫חולי סוכרת לא היו יכולים לקרר אינסולין.‬
‫זה בלתי נתפס.‬ ‫זה משבר שמשפיע על כל המדינה. ‬
‫בשבועות ובחודשים אחרי מריה,‬ ‫מניין ההרוגים המשיך לעלות.‬
‫אנשים איבדו את חייהם,‬
‫חיים שהיו אמורים להיות מוגנים.‬
‫האירועים טבעיים,‬
‫והאסונות פוליטיים.‬
‫פוארטו ריקו שייכת לשטח ארה"ב,‬
‫אז הם פנו לממשל הפדרלי בבקשה לסיוע.‬
‫ללא סיוע, המשבר ההומניטרי המתמשך‬
‫רק ילך ויחמיר.‬
‫תושבי פוארטו ריקו הם אזרחים אמריקאים.‬
‫זהו תפקידו של הממשל הפדרלי.‬
‫אבל הממשל התעכב בהעברת הסיוע,‬
‫וממשלת האי כשלה בניהול ההפצה.‬
‫כמה אנשים,‬
‫שלא נדרשים להתמודד עם סיכונים כאלו,‬
‫מקבלים החלטות לגבי קהילות‬
‫שצברו הרבה מאוד ידע‬
‫בנוגע למוכנות וניהול אסונות.‬
‫זה מתנשא מאוד וגם אכזרי מאוד.‬
‫תוצאות הוריקן מריה היו טרגדיה,‬
‫אבל לפני שהסופה הכתה, היה ניצחון קטן.‬
‫הודות לעשרות שנים של כושר המצאה אנושי,‬
‫תושבי פוארטו ריקו ידעו שהסופה מגיעה.‬
‫ילידי הקריביים, כמו בני הטאינו,‬
‫למדו לזהות סימנים מקדימים לסופות כאלו.‬
‫ענני נוצה גבוהים,‬
‫וציפורי פרגטה שחוזרות הביתה לקנן‬ ‫בזמנים יוצאי דופן.‬
‫החדשים באיים לא הכירו את האזהרות האלו.‬
‫ב-1780, סופת הוריקן חצתה את הקריביים,‬
‫והרגה 22 אלף איש תוך כמה ימים.‬
‫אבל ב-1928, כשסופה דומה בעוצמתה‬
‫חצתה את פוארטו ריקו בנתיב מוכר,‬ ‫מדי לחץ אוויר בסן חואן‬
‫קלטו צניחה בלחץ האטמוספרי‬ ‫שמאפיינת סופה חזקה במיוחד.‬
‫התרעות נשלחו דרך קווי הטלגרף לכל מחוז באי‬
‫וערוצי רדיו שידרו אזהרות.‬
‫כתוצאה מכך, מניין ההרוגים היה קטן.‬
‫ויכולת החיזוי שלנו רק השתפרה.‬
‫מכל פינה באיים הקריביים‬
‫מתקבל מידע על מזג האוויר 24 שעות ביממה‬
‫מתחנות מזג האוויר באי,‬
‫וממטוסי סיור של חיל האוויר וחיל הים.‬
‫ואז, ב-1961,‬
‫הגיע דיווח חדשותי חלוצי על הוריקן קרלה.‬
‫בפעם הראשונה, צופי הטלוויזיה‬ ‫ראו צילומי מכ"ם של הוריקן.‬
‫זוהי עין הסערה.‬
‫מראה גודלה העצום של הסופה על המפה לבדו‬
‫גרם לאלפים להימלט למקום מבטחים.‬
‫ובדיוק באותו יום‬
‫קרה לראשונה משהו חשוב נוסף.‬
‫הלוויין "טירוס-3" איתר הוריקן מהחלל‬
‫לפני שידעו על קיומו על פני הקרקע.‬
‫זוהי סלילת הדרך‬ ‫לתחזיות מקדימות רבות יותר בעתיד.‬
‫כעבור עשור, תחזיות ליומיים‬ ‫טעו בטווח של כ-480 ק"מ,‬
‫והמספר הזה ירד בעקביות‬ ‫עד לטווח של כ-80 ק"מ כיום.‬
‫משום כך יש פחות הרוגים.‬
‫בשנות ה-60 של המאה ה-20, עשרות אלפי אנשים‬
‫טבעו כל שנה במי ההצפות.‬
‫כיום מדובר במאות בלבד.‬
‫על אף התחזיות הטובות וצעדי ההכנה,‬
‫אין ערובה לכך שלא יהיו נזקים.‬
‫קרייג פוגט עמד בראש פימ"ה,‬
‫הסוכנות הפדרלית לניהול מצבי חירום.‬
‫ראינו שיפור משמעותי מאוד בתחזיות הנתיבים.‬
‫תחזיות העוצמה טובות פחות.‬
‫לפעמים יש עליות פתאומיות בכוחו של ההוריקן,‬
‫והוא עלול להפתיע את המטאורולוגים.‬
‫אתמול זאת הייתה רק סערה טרופית.‬
‫תחזית העוצמה מראה שינויים גדולים.‬
‫איש לא ציפה שהיא תהיה חזקה כל כך.‬
‫ההאצה המהירה הזאת מסוכנת מאוד‬
‫מנקודת המבט של הציבור שחושב,‬
‫"טוב, זו קטגוריה 1 בלבד",‬
‫ואז רואים קטגוריה 5 יממה לאחר מכן.‬
‫"לו ידעתי שזו קטגוריה 5, הייתי מתפנה."‬
‫מדענים חושבים שההאצות המהירות האלו‬ ‫נעשות שכיחות יותר‬
‫בשל שינוי האקלים.‬
‫אני אוהב להגיד שינוי אקלים בלשון עבר.‬ ‫הוא כבר השתנה,‬
‫ואנחנו כבר רואים עלייה משמעותית במפלס הים.‬
‫25 ס"מ כמעט.‬
‫ערים גדולות רבות קרובות כבר לגובה פני הים,‬
‫והאוקיינוס צפוי לעלות 30 ס"מ נוספים,‬
‫ואולי אף יותר עד סוף המאה.‬
‫כל ס"מ נוסף תורם לנחשול סערה עתידי.‬
‫וזה הופך הצפות מסופות חוף,‬
‫ובמיוחד מסופות הוריקן, להרסניות הרבה יותר.‬
‫מים חמים יותר מזינים רוחות מהירות יותר‬
‫וסופות גשומות יותר.‬
‫וככל שהמים מתחממים קרוב יותר לקטבים,‬
‫יש ראיות לכך שאזורי הציקלון בעולם יתרחבו.‬
‫אבל זה אינו ודאי. להתחממות העולמית‬ ‫עשויות להיות השפעות מוזרות.‬
‫למשל, נדמה שהיא גורמת‬ ‫לסופות ההוריקן לנוע לאט יותר.‬
‫כמו הוריקן דוריאן‬
‫שנשאר מעל גרנד בהאמה במשך ימים‬
‫בעוצמה חזקה מאוד.‬
‫הסופות הטרופיות גורמות‬ ‫לנזקים יקרים יותר ויותר,‬
‫וסביר להניח ששינוי האקלים‬ ‫רק יחמיר את המצב.‬
‫אבל המגמה שראינו עד כה נגרמת בעיקר‬
‫בגלל שאנשים רבים יותר בונים יותר‬
‫בנתיבי ההרס.‬
‫מ-1970 עד 2010,‬
‫כשאוכלוסיית העולם הוכפלה כמעט,‬
‫האוכלוסיות באזורי החוף הפגיעים לסופות‬ ‫שילשו את עצמן כמעט.‬
‫אבל לא כולם יוכלו להישאר.‬
‫אנשים רבים יותר צריכים להחליט האם לעזוב.‬
‫קהילות החזית האלו פרגמטיות.‬
‫הן מבינות שאי אפשר יהיה לחיות שם,‬
‫אבל הן גם דורשות הכרה‬
‫בחשיבות הקרקע עבורן.‬
‫לואיסה מכונה בירת המסורות בפוארטו ריקו,‬
‫והיא מאחז של זהות אפרו-פוארטו ריקנית.‬
‫המקום מחבר בינם לבין אבותיהם.‬ ‫הוא הרבה יותר ממגרש נדל"ן.‬
‫האם עלינו לתת לשינוי האקלים‬
‫להרחיק אותנו מהקהילות שלנו?‬
‫בחלקים מסוימים במדינה‬ ‫אין היגיון בבנייה מחדש.‬
‫בחלקים אחרים במדינה‬ ‫עשוי להימצא פתרון הנדסי.‬
‫אנחנו משתפרים בבניית בתים חסינים לרוח,‬
‫הודות לניסויים מבוקרים‬
‫וניסיון אמיתי בעולם.‬
‫זהו מקסיקו ביץ', פלורידה,‬ ‫לפני הפגיעה מהוריקן מייקל.‬
‫כך הוא נראה אחריו.‬
‫עשרות בתים קרסו,‬
‫אבל הבית הזה שרד ללא פגע כמעט.‬
‫קירותיו עשויים בטון וברזל מזוין‬
‫שייקרו את עלויות הבנייה ב-15 עד 20 אחוז.‬
‫אבל במורד הדרך,‬ ‫כמה בתים של "הביטאט פור היומניטי"‬
‫שרדו גם הם בסערה‬
‫בזכות כמה ביצורים זולים הרבה יותר‬
‫כמו תפסי מתכת, מסמרים בנקודות אסטרטגיות‬
‫ותריסים אטומים,‬
‫שייקרו את עלויות הבנייה‬ ‫באחוזים בודדים בלבד.‬
‫מורכב ויקר קצת יותר לבצר בתים ישנים,‬
‫וקשה מאוד לבצר ערים ישנות.‬
‫בכמה אזורים עירוניים עשירים יותר‬ ‫משקיעים מיליארדים בחיזוק ההגנות.‬
‫באוסקה מרימים את נמל התעופה הפגיע להצפות‬
‫באמצעות שכבות על שכבות של מדרכות.‬
‫בשנחאי החליטו להיהפך לעיר סופגת‬
‫המלאה בפארקים ובנתיבי מים‬ ‫כדי לספוג או לנתב מחדש את מי ההצפות.‬
‫ובניו יורק מתכננים משהו נועז.‬
‫ניזום השקעה שנאמדת בעשרה מיליארד דולר‬
‫להרחבת קו החוף במנהטן תחתית‬
‫לתוך האיסט ריבר.‬
‫זהו מהלך נועז אבל מעל לכל הכרחי.‬
‫תוכניות עירוניות רבות כאלו‬ ‫כוללות הקמת חומות עצומות‬
‫כדי לעצור נחשולי סערה,‬ ‫כפי שאנחנו עושים כבר יותר ממאה שנה.‬
‫אבל מתברר שהמערבולות‬ ‫שנוצרות בשל קירות הים האלו‬
‫גורמות לסחף מהיר יותר בחופים שמסביב.‬
‫בניית החומות יקרה מאוד‬ ‫והן זקוקות גם לתחזוקה יקרה.‬
‫כושר ההמצאה האנושי רב‬ ‫אך סופות ההוריקן עדיין גוברות עליו.‬
‫פעולה יעילה הרבה יותר מבניית חומות ענק‬
‫היא שיקום אדמות ביצה.‬
‫ב-1999,‬
‫סופת ציקלון הכתה במזרח הודו.‬
‫הנזק לבתים בכפר הזה‬ ‫נאמד ב-7,000 רופי בממוצע,‬
‫שליש כמעט ממשכורתה השנתית של משפחה ממוצעת.‬
‫אבל הנזק היה רק חמישית מהסכום בכפר הזה‬
‫כי יער מנגרובים הגן עליו.‬
‫בכל רחבי העולם,‬ ‫המנגרובים פועלים כמגן פיזי וכספוג‬
‫שסופג מי שיטפונות‬
‫ומונע נזקי רכוש‬ ‫בגובה 65 מיליארד דולר מדי שנה.‬
‫הסופות פוגעות גם במנגרובים, כמובן,‬
‫אבל יערות בריאים יודעים להתחדש,‬ ‫שלא כמו קירות ים מעשה ידי אדם,‬
‫והם פועלים גם נגד סחף‬ ‫כי הם לוכדים משקעים בשורשיהם.‬
‫הקרקע מסביב למנגרובים‬ ‫עשויה להתרומם עשרה מ"מ כל שנה‬
‫ולגבור על קצב עליית מפלס המים.‬
‫ברצועות החוף שלנו יש‬ ‫סוגים נוספים של מחסומים טבעיים.‬
‫אדמות ביצה, שכמו המנגרובים,‬ ‫יכולות להכיל מיליוני ליטרים של מים,‬
‫ושוניות שסופגות‬ ‫את המכה הפיזית של נחשול הסערה.‬
‫גם דיונות יכולות להגן עלינו.‬
‫בחוף פוארטו ריקו היו פעם דיונות מתנשאות,‬
‫אבל בשנות ה-50 של המאה ה-20,‬ ‫כשסן חואן שגשגה,‬
‫השתמשו בחול רב‬ ‫כדי לבנות מסלולי נחיתה והמראה חדשים.‬
‫התנועה האנושית פגעה במה שנשאר,‬
‫ונחשול הסערה של מריה גבר על כך בקלות.‬
‫כעת, מדענים מאוניברסיטת פוארטו ריקו‬
‫הצטרפו לקהילות מקומיות‬ ‫כדי להעריך את הנזקים‬
‫ולשקם את הדיונות.‬
‫מיזמים דומים מתקיימים בכל מקום.‬
‫אנשים רבים יותר ויותר‬ ‫תופשים את אדמות הביצה כמקומות‬
‫חשובים עבורנו‬
‫לא פחות מגורדי שחקים גבוהים.‬
‫זה מה שיכריע‬
‫כמה נוכל להציל במזרח ובדרום-מזרח ארה"ב.‬
‫אני לא רוצה‬
‫שקהילות המצוקה, הקהילות העניות,‬
‫ייאלצו לשאת בנטל המעבר למקום אחר,‬
‫בעוד שקהילות אמידות יותר יקבלו קירות ים‬
‫ומערכות הגנה שיפותחו עבורן.‬
‫אבל זה מהלך הגיוני‬ ‫עבור ממשל שמשאביו מוגבלים‬
‫והוא חושש לשורה התחתונה שלו.‬
‫נניח שיש לכם שתי משפחות בשני בתים,‬ ‫בשתי שכונות שונות.‬
‫סביר להניח שהבית הזול יותר פגיע יותר,‬
‫אבל אם הממשלה תגן על הבית הזה‬ ‫והבית היקר ייפגע,‬
‫התיקונים יעלו יותר,‬
‫הממשלה תצטרך לשלם יותר דמי סיוע,‬
‫ואם המשפחה תעזוב,‬ ‫הם יאבדו משלמי מס עשירים.‬
‫אז התוצאה פשוטה בחישוב גס.‬
‫אחסוך הרבה יותר כסף אם אשקיע‬ ‫במקום שיש בו בתים ששווים מיליונים.‬
‫השלב הכי לא שוויוני‬
‫בכל אסון הוא השיקום.‬
‫במחקר אחד על אסונות טבע גדולים‬
‫נמצא שבתי אב שחורים והיספנים‬ ‫נוטים להפסיד כסף בעקבות אסונות.‬
‫זה הגיוני. אבל למרבה ההפתעה…‬
‫בקרב אנשים לבנים באזורי אסון‬
‫יש נטייה לעלייה בשווי הנקי.‬
‫הם הצליחו למעשה להרוויח‬ ‫כ-126 אלף דולר בממוצע.‬
‫למשפחות עשירות יותר‬ ‫יש ביטוח טוב לכיסוי תיקונים,‬
‫ביטוח בריאות טוב‬ ‫כדי לסייע לגוף ולנפש להחלים,‬
‫ומשאבים שמאפשרים להגיש בהצלחה‬ ‫בקשת סיוע ממשלתי.‬
‫ואז הם נהנים מהיתרון‬ ‫שבנוכחות במקום שעובר שיקום.‬
‫משפחות בעלות הכנסה נמוכה, מצד שני,‬
‫מאבדות לפעמים בתים שלמים.‬
‫נניח שיש להם‬
‫רכוש שהועבר בין בני המשפחה,‬
‫כך שלא תמיד יש את המסמכים הדרושים.‬
‫יש הרבה הסכמים לא רשמיים.‬
‫יש צורך בשטר בעלות כדי להגיש בקשה לסיוע.‬
‫אז הרבה אנשים איבדו‬
‫בתים ואדמות שהיו במשפחתם במשך דורות‬
‫בגלל נזק של כמה מאות דולרים‬ ‫מסופת הוריקן. זה שכיח.‬
‫למשפחות שלא יכולות לעבור דירה‬
‫יקר מדי להישאר.‬
‫אם אנחנו לא מסייעים לאנשים כרגע,‬
‫איך נוכל לסמוך על הממשל שיעניק סיוע‬
‫כשאסון יכה?‬
‫אנחנו לא.‬
‫אנחנו שמחים שבאתם לכאן‬
‫לדון בהכנות לעונת סופות ההוריקן השנה.‬
‫ב-2007,‬
‫קרייג פוגט העיד בפני הקונגרס.‬
‫זה האתגר שאני רוצה לדבר עליו.‬
‫אנחנו מצפים להוריקן בקטגוריה 5‬ ‫בדרום פלורידה,‬
‫בדומה להוריקן מיאמי הגדול שהכה ב-1926.‬
‫ההוריקן ההוא הרג מאות‬ ‫והותיר כ-40,000 אנשים חסרי בית,‬
‫שליש כמעט מאוכלוסיית המחוז.‬
‫ופוגט ביצע הדמיה.‬
‫שאלנו, "לו זה קרה היום, מה התגובה הנדרשת?"‬
‫התחלנו לבחון את הצרכים,‬
‫ולא היה לנו מענה. לא היו לנו מספיק משאבים.‬
‫היו יותר משישה מיליון אנשים באזור הפגיעה.‬
‫ובזמן שקיימנו את התרגיל, התחלתי להבין‬
‫שאנחנו מתייחסים לכל אחד מהם כקורבן‬
‫שמחכה שמישהו יבוא לחלץ אותו.‬
‫אבל בכל אסון שהייתי בו, האנשים לא מחכים.‬
‫השכנים היו הראשונים לעזור לשכניהם.‬
‫כמה נשים הקימו מטבחים קהילתיים‬
‫ששירתו בין 30 ל-60 אנשים.‬
‫שאלנו אותן, "אם נביא עוד אוכל ועוד גז,‬
‫תוכלו לבשל ל-300 במקום ל-30?"‬
‫וכולן אמרו שכן.‬
‫בלואיסה ובכל רחבי פוארטו ריקו,‬
‫שכנים חילקו מזון ומים, השגיחו על הפגיעים,‬
‫התקינו לוחות סולריים,‬
‫ויצרו יישומון טלפוני לחלוקת מצרכים.‬
‫הם מצאו דרכים חדשניות מדהימות‬
‫להתמודד עם חוסר התמיכה הממשלתית בשטח.‬
‫פתרון בעיות ממשלתי ריכוזי ייכשל קשות‬
‫באירועים גדולים כאלו.‬
‫ככל שנאפשר לשכנים לעזור זה לזה יותר,‬
‫כך נוכל למקד את משאבי הממשל המוגבלים‬
‫בבעלי הצרכים הגדולים ביותר.‬
‫למדנו שלשיקום‬
‫יש כמה ממדים.‬
‫ששמחה‬
‫ומשחקיות‬
‫הן היבט מרכזי מאוד ברווחה הכללית.‬
‫המוזיקה בלואיסה קהילתית.‬
‫זו הזדמנות עבור בני הקהילה להיפגש ולנגן,‬
‫לשיר ולרקוד,‬
‫ופשוט להיות יחד.‬
‫המקומות שהצליחו הכי הרבה באסונות‬
‫הם המקומות שטיפחנו בהם‬
‫את קשרי הקהילה הקיימים.‬
‫האנשים שואבים כוחות מהמקור הזה‬
‫כדי להמשיך הלאה.‬
‫אבל כל המשאבים מוגבלים.‬
‫ארבע שנים אחרי מריה, גגות רבים בלואיסה‬
‫עדיין מכוסים ביריעות כחולות.‬
‫ובמים שמול אפריקה,‬
‫אסון חדש עלול להתפתח.‬
‫הכול שברירי, וכל דבר עלול להתמוטט בקלות.‬
‫אנחנו לא זקוקים להוריקן נוסף.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬