Syyskuussa 2017 hurrikaani Maria pyyhkäisi Karibian yli -
ja iskeytyi Puerto Ricoon.
Se hurrikaani kuulosti varsinaiselta pedolta.
Saalistavalta, murisevalta pedolta. Se tuhosi kaiken tieltään.
On kamalaa olla tilanteessa, jossa ei voi tehdä mitään.
Näin miten 20 vuoden työn tulos tuhoutui.
Millaisia viimeiset 24 tuntia ovat olleet?
Yhtä helvettiä. Tämä on ollut kamalaa.
En ollut koskaan aiemmin kokenut mitään sellaista elämäni aikana.
Toivon, etten joudu enää kokemaan sitä.
Pääsin San Juaniin kaksi päivää hurrikaanin jälkeen.
Siellä ei ollut vettä eikä sähköjä sinä aikana, kun olin siellä.
Voin kertoa omasta kokemuksesta, että kun ihminen kokee hurrikaanin,
joka saa pelkäämään kotinsa ja rakkaidensa puolesta,
se jättää jälkensä ihmisen sieluun koko loppuelämäksi.
Yhä useammat elävät hurrikaanien tiellä.
Lämpenevä planeetta luultavasti vain voimistaa myrskyjä.
Vaikka hurrikaaneja ei tulisi sen enempää,
niistä tulee silti luultavasti paljon vaarallisempia ja tuhoisampia.
Miten voimme suojella yhteisöjämme tältä katastrofaaliselta voimalta?
Voimmeko oppia kestämään tulevia myrskyjä?
Iso myrsky keskellä näkökenttää.
Hurrikaanit tuovat tuhoisia tuulia, rankkasateita ja vedenpinnan nousuja.
Laivat ovat avuttomia taifuunin raivon edessä.
New Orleansin länsipuolella olevilla kävi tuuri,
mutta monille 60-luvun myrskyjen muistot ovat liian vahvasti muistissa.
Olen 61-vuotias,
joten ne kaikki ovat todella pelottavia. Ne pitäisi ottaa vakavasti.
HURRIKAANIT
Vuonna 1959 kylmän sodan aikana tutkijat kokoontuivat San Franciscoon -
vastatakseen kysymykseen:
"Eikö näillä ydinaseilla voisi tehdä mitään hyvää?"
Ideoita riitti.
Räjähdyskraattereista voisi tehdä laivakanavan.
Merivettä voisi tislata pommin lämmön avulla.
Ja ydinpommin voisi räjäyttää hurrikaanin silmässä,
jolloin myrskyn suunta muuttuisi.
Se ajatus on pysynyt hyvin houkuttelevana.
Siksi USA:n hurrikaanitutkimuslaitos käsittelee asiaa kysymykset-osiossaan.
TÄMÄ EI OLE HYVÄ IDEA.
Suurin ongelma on, ettei meillä ole tarpeeksi isoa pommia.
Tämä on harvinainen video tehokkaimmasta räjäytetystä pommista,
Neuvostoliiton Tsar-Bombasta.
Kyseessä oli 50 megatonnin räjähdys, mieletön energiapurkaus.
Voimissaan oleva hurrikaani vapauttaa yhtä paljon energiaa parissa tunnissa.
Jos hurrikaaniin pudottaisi ydinpommin, siitä tulisi radioaktiivinen hurrikaani.
Nämä myrskyt ovat niin voimakkaita, koska niiden skaala on aivan eri luokkaa.
Valtavat valtameret ja planeetan pyöriminen ruokkivat niitä.
Aurinko lämmittää vettä, joka haihtuu ja nousee -
muodostaen valtavia ukkospilviä ja matalapainetaskuja maan tuntumaan.
Ympäröivä ilma syöksyy täyttämään tämän tyhjiön,
mutta coriolisvoima muuttaa ilman suuntaa.
Maan pinnalla pitkiä matkoja liikkuva ilma näyttää kaartuvan.
Se saa koko homman pyörimään -
vastapäivään pohjoisella pallonpuoliskolla ja myötäpäivään etelässä.
Coriolisvoima on liian heikko päiväntasaajan lähellä,
ja vesi on liian kylmää navoilla.
Mutta tällä alueella olosuhteet ovat juuri sopivat.
Syklonit vaikuttavat vuosittain yli sataan miljoonaan ihmiseen.
Yli 20 % Maan asukkaista on niiden potentiaalisella reitillä.
Nämä ovat periaatteessa trooppisia sykloneja,
mutta täällä niitä kutsutaan taifuuneiksi ja täällä hurrikaaneiksi.
Yksi yleisistä reiteistä kulkee Karibialla.
Puerto Ricoon osuu hurrikaani parin vuoden välein.
Se ei silti ollut valmistautunut isoon.
Tämä on syyskuu 2017. Pari hurrikaania uhkasi Karibiaa,
mutta Maria oli pelkkä pieni pyörre Afrikan rannikolta tulevassa virrassa.
Muodostuneet myrskypilvet alkoivat pyöriä.
Sitten aavemaisen rauhallinen silmä ilmestyi.
Sen ympärillä pyöri pikajunan vauhtia eteneviä tuulia.
Ne pyörivät jopa 280 km/h, joten Maria oli 5. luokan myrsky.
Se oli 5. luokan myrsky, ja se näytti osuvan Puerto Ricoon.
Tanya johtaa Taller Salud -järjestöä, joka auttaa naisia menestymään.
Päätoimisto sijaitsee lähellä Puerto Ricon pääkaupunkia Loízan rannikkokaupungissa.
Kylä perustettiin karanneita orjia varten.
Loízan asukkaista 60 prosenttia -
pitää itseään mustina afropuertoricolaisina.
Kaupunki sijaitse kahden joen, meren ja suuren suon välissä.
Se auttoi asukkaita suojelemaan perinteistä kulttuuriaan.
Loízeñot keksivät espanjalaisen ja afrikkalaisen musiikkisekoituksen, bomban.
Mutta maantieteellinen asema myös eristi Loizan San Juanin talouskehityksestä.
Se jätettiin kaupunkisuunnittelun ulkopuolelle 50- ja 60-luvuilla.
Se oli suurelta osin rasismia.
Alueen asukkaat eivät päässeet käsiksi -
sairaaloihin, yliopistoihin ja yleiseen infrastruktuuriin.
Köyhyys ja vesistöt -
tekivät Loízasta erityisen haavoittuvaisen Marian iskiessä.
Hurrikaanit työntävät merta edellään luoden valtavia aaltoja.
Tämä myrskyvuoksi kulutti Loízan rannikkoa.
Samalla pilviin kerääntynyt merivesi alkoi sataa alas,
mikä sai joet ja kokonaiset naapurustot tulvimaan.
Joissakin paikoissa tulva oli 1,5 - 1,8 metriä korkea,
eli se peitti koteja.
Tulvissa oli myös jätevettä.
Loíza oli yksi maan eniten kärsineistä kaupungeista.
Kolmetuhatta taloa tuhoutui.
Loíza on osa maailmanlaajuista kaavaa.
Köyhät yhteisöt sijaitsevat usein tulva-alueilla.
Se pätee Vietnamin kaupunkeihin ja Lounais-Bangladeshiin.
Ne ovat myös lähempänä teollisuuslaitoksia,
kuten Texasin Houstonissa.
Vuonna 2017 hurrikaani Harvey toi alueelle runsaita sateita,
myös myrkyllisten jätteiden alueille.
Hurrikaanitulvat voivat kuljettaa saasteita lähialueille.
Köyhät alueet ovat haavoittuvaisempia, ja niitä autetaan hitaammin.
Kuten Puerto Ricossa.
Satelliittikuvissa näkyy saaren valot ennen myrskyä ja sen jälkeen.
Ajan myötä valot palasivat San Juaniin,
mutta syrjäisemmät alueet, kuten Loíza, pysyivät pimennossa.
Puerto Ricon ex-kuvernööri -
twiittasi kuvan taskulampulla valaistusta leikkauksesta.
Munuaispotilaita lennätettiin dialyysikeskukseen kolmesti viikossa.
Diabeetikoiden insuliinia ei saatu kylmään.
Se on uskomatonta. Tämä kriisi koskettaa koko maata.
Kuolonuhrien määrä jatkoi kasvuaan tulevina viikkoina ja kuukausina.
Osa kuolleista oli sellaisia, joita olisi pitänyt voida suojella.
Tapahtumat ovat luonnollisia,
ja katastrofit ovat poliittisia.
Puerto Rico on USA:n territorio, joten se pyysi apua liittovaltiolta.
Humanitaarinen kriisi pahenee entisestään ilman apua.
Puerto Ricon asukkaat ovat amerikkalaisia.
Tämä on liittovaltion tehtävä.
Liittovaltio lähetti apua hitaasti.
Sitten saarivaltio mokasi jakelun suhteen.
Pari ihmistä, jotka eivät itse kärsi näistä riskeistä,
tekevät päätöksiä koskien yhteisöjä,
joilla on paljon kokemusta katastrofeihin varautumisesta.
Se on alentavaa ja julmaa.
Marian jälkiseuraamukset olivat traagisia, mutta sitä ennen koettiin pieni voitto.
Ihmisten kekseliäisyyden ansiosta puertoricolaiset osasivat odottaa sitä.
Karibian alkuperäiskansat, kuten tainot, tunnistivat myrskyjen varhaiset merkit:
korkeat höyhenpilvet -
ja erikoisina aikoina kotiin palaavat fregattilinnut.
Saarten tulokkaat eivät ymmärtäneet merkkejä.
Vuonna 1780 hurrikaani iski Karibialle ja tappoi parissa päivässä 22 000 ihmistä.
Mutta vuonna 1928, kun yhtä voimakas myrsky -
kulki samanlaista reittiä Puerto Ricon läpi, barometrit -
havaitsivat jättimäistä myrskyä edeltävän ilmanpaineen putoamisen.
Jokaista saarta varoitettiin lennättimellä ja radiotaajuuksilla.
Tämän ansiosta kuolonuhrien määrä jäi vain murto-osaan.
Ennusteemme ovat vain kehittyneet.
Karibian joka kolkasta vastaanotetaan säätietoja ympäri vuorokauden,
saarten sääasemilta -
ja ilmavoimien ja laivaston tiedustelulaivueiden lentokoneilta.
Sitten vuonna 1961 -
hurrikaani Carlasta ilmestyi uraauurtava uutisraportti.
Ensimmäistä kertaa televisioyleisölle näytettiin tutkakuvia hurrikaanista.
Tuossa on hurrikaanin silmä.
Pelkkä myrskyn näkeminen kartalla sai tuhannet pakenemaan turvaan.
Samana päivänä koettiin toinenkin merkittävä ensimmäinen kerta.
TIROS-3-satelliitti havaitsi hurrikaanin avaruudesta käsin -
ennen kuin sitä havaittiin maassa.
Tämä raivaa tietä tulevaisuuden kehittyneemmille sääennusteille.
Kymmenen vuotta myöhemmin kahden päivän ennusteet heittivät 500 kilometrillä.
Tuo numero on pudonnut nykyajan 80 kilometriin.
Siispä vähemmän ihmisiä kuolee.
Kymmeniätuhansia ihmisiä hukkui myrskyvesiin vuosittain 60-luvulla.
Nykyään hukkuneiden määrä lasketaan sadoissa.
Ennusteista ja valmistautumisesta huolimatta -
vahinkoja on luvassa.
Craig Fugate johti FEMAa,
virastoa, joka vastaa luonnonkatastrofeihin.
Kulkureittiennusteet ovat kehittyneet huomattavasti,
voimakkuusennusteet eivät niinkään.
Joskus hurrikaani voimistuu yhtäkkiä, mikä voi yllättää meteorologit.
Eilen se oli trooppinen myrsky.
Voimakkuusennuste on muuttunut huomattavasti.
Kukaan ei osannut odottaa tätä.
Nämä nopeat voimistumiset ovat äärimmäisen vaarallisia -
kansan kannalta.
"Se oli vain 1. luokan myrsky." 24 tuntia myöhemmin se on 5. luokan.
"Jos olisin tiennyt siitä, olisin paennut."
Tutkijoiden mielestä nopea voimistuminen on yleistymässä -
ilmastonmuutoksen johdosta.
Minä sanon, että ilmastonmuutos on jo muuttanut tilannetta.
Merenpinta on jo noussut merkittävästi.
Lähes 25 senttiä.
Monet suurkaupungit ovat merenpinnan tasolla.
Pinta on nousemassa ainakin 30 senttiä -
tai paljon enemmän vuosisadan loppuun mennessä.
Jokainen sentti kasvattaa tulevia myrskyvuoksia.
Rannikoilla se tekee myrskyjen aiheuttamista tulvista -
ja erityisesti hurrikaaneista paljon tuhoisampia.
Lämpenevät vedet luultavasti kasvattavat tuulten nopeutta -
ja myrskyjen sademääriä.
Kun vesi lämpenee lähempänä napoja,
joidenkin todisteiden perusteella syklonialueet laajenevat.
Emme tiedä. Ilmastonmuutoksella voi olla outoja seurauksia.
Esimerkiksi hurrikaanit ilmeisesti liikkuvat hitaammin sen takia.
Hurrikaani Dorian jäi Grand Bahaman ylle moneksi päiväksi -
isona hurrikaanina.
Trooppiset syklonit ovat aiheuttaneet yhä kalliimpia tuhoja,
ja ilmastonmuutos luultavasti pahentaa sitä.
Näyttää siltä, että yhä useampi ihminen rakentaa yhä enemmän asioita tuhon tielle.
Vuosien 1970 ja 2010 välillä, kun maailman väestö lähes kaksinkertaistui,
syklonialttiiden rannikoiden väestön määrä lähes kolminkertaistui.
Kaikki eivät voi jäädä.
Yhä useampien on päätettävä, pitääkö heidän lähteä.
Nämä etulinjan yhteisöt ovat pragmaattisia.
Ne tietävät, ettei alueilla voi pian elää -
mutta vaativat myös tunnustusta siitä, mitä maa niille merkitsee.
Loízaa kutsutaan Puerto Ricon perinteiden pääkaupungiksi.
Se on afropuertoricolaisen identiteetin tukikohta.
Se yhdistää heidät esi-isiin. Se on muutakin kuin kiinteistöjä.
Annammeko ilmastonmuutoksen ajaa meidät pois yhteisöistämme?
Jossain osissa maata ei ole järkeä rakentaa uudelleen.
Muualla asiat voidaan kenties ratkaista insinöörien avulla.
Kehitymme tuulenkestävien kotien suhteen hallittujen kokeiden -
ja tosielämän kokemuksen ansiosta.
Tämä on Floridan Mexico Beach ennen hurrikaani Michaelia.
Tässä se on sen jälkeen.
Monet talot romahtivat,
mutta tämä selvisi lähes vahingoittumattomana.
Sen seinät on tehty raudoitetusta betonista,
mikä kasvatti rakennuskustannuksia 15 - 20 prosenttia.
Myös lähistön hyväntekeväisyysjärjestön rakentamat talot selvisivät myrskystä.
Se oli halvempien vahvikkeiden ansiota,
kuten metallin, strategisesti sijoitettujen naulojen ja ikkunaluukkujen.
Ne kasvattivat rakennuskuluja vain parilla prosentilla.
Vanhojen talojen jälkiasennukset ovat hieman hankalampia ja kalliimpia.
Vanhoihin kaupunkeihin tehtävät jälkiasennukset ovat todella vaikeita.
Jotkut varakkaammat alueet käyttävät miljardeja puolustuksen vahvistamiseen.
Osaka nostaa lentokenttäänsä lisäämällä päällystettä kerros kerrokselta.
Shanghaista on tulossa sienikaupunki -
täynnä puistoja ja vesistöjä, jotka imevät tai ohjaavat tulvaa.
New York City suunnittelee jotain rohkeaa.
Aloittamamme projekti kustantaa arviolta kymmenen miljardia dollaria.
Laajennamme Lower Manhattanin rantaviivaa East Riveriin.
Se on uskalias projekti, joka on ennen kaikkea välttämätön.
Monet kaupungit suunnittelevat rakentavansa jättimäisiä seiniä,
jotka pysäyttävät myrskyvuoksia. Niin on tehty yli sata vuotta.
Mutta nämä meriseinät saavat ympäröivät rannat kulumaan nopeammin.
Lisäksi niiden rakentaminen ja korjaaminen on kallista.
Ihmiset ovat kekseliäitä, mutta olemme yhä nöyriä hurrikaanien edessä.
Kosteikkojen palauttaminen on paljon tehokkaampaa kuin seinien rakentaminen.
Vuonna 1999 sykloni iskeytyi itäiseen Intiaan.
Tämän kylän talot vahingoittuivat keskimäärin 7 000 rupian edestä.
Se oli noin 30 % keskivertoperheen vuosiansioista.
Tämän kylän vauriot jäivät viidesosaan siitä,
koska mangrovemetsä suojeli sitä.
Mangrovet toimivat fyysisinä suojina ja tulvavesiä imevinä sieninä,
jotka estävät vahinkoja 65 miljardin dollarin edestä vuosittain.
Syklonit vahingoittavat myös mangroveja,
mutta terveet metsät korjautuvat itsestään, toisin kuin meriseinät.
Ne korjaavat eroosiota vangitsemalla sedimenttiä juuriinsa.
Mangrovemetsien ympäröimät maa-alueet voivat nousta 10 mm vuodessa,
mikä on nopeampaa kuin merenpinnan nousu. Rannikoilta löytyy muitakin esteitä:
kosteikot voivat varastoida miljoonia litroja vettä,
ja riutat heikentävät myrskyvuoksia.
Dyynitkin suojelevat meitä.
Puerto Ricon rannikko oli täynnä niitä, mutta 1950-luvulla, kun San Juan kasvoi,
niistä saadusta hiekasta rakennettiin kiitoteitä kentille.
Ihmiset kuluttivat loput dyynit, jotka eivät pärjänneet enää Marialle.
Puerto Ricon yliopiston tutkijat -
ovat yhdistäneet voimansa yhteisöjen kanssa palauttaakseen dyynit.
Samanlaisia hankkeita tapahtuu kaikkialla.
Yhä useammat pitävät kosteikkoja -
yhtä tärkeinä kuin pilvenpiirtäjiä.
Tämä määrittää sen,
minkä osan USA:n itä- ja kaakkoisosista voimme pelastaa.
En halua, että köyhät ja marginalisoidut yhteisöt -
joudutaan siirtämään muualle,
kun taas vauraammille yhteisöille rakennetaan meriseiniä ja muita suojia.
Se on luonnollista, jos hallituksella on rajalliset resurssit.
Otetaan esimerkiksi kaksi perhettä kahdessa eri naapurustossa.
Halvempi talo on ehkä haavoittuvaisempi,
mutta jos hallitus suojelee sitä taloa ja kallis talo kärsii,
korjaukset ovat kalliimpia. Valtiolta tarvitaan enemmän avustuksia.
Jos perhe muuttaa, hallitus menettää veronmaksajia.
Laskelma on siis yksinkertainen.
Säästän enemmän rahaa sijoittamalla varakkaalle alueelle.
Jokaisen katastrofin epätasa-arvoisin vaihe on elpymisvaihe.
Eräs katastrofitutkimus totesi,
että mustat ja latinalaisamerikkalaiset menettävät rahaa.
Se käy järkeen, mutta yllättäen…
Katastrofialueiden valkoisten asukkaiden varallisuus kasvaa.
Varallisuus kasvoi keskimäärin 126 000 dollarilla.
Varakkailla perheillä on yleensä hyvät kotivakuutukset talolle,
hyvät sairasvakuutukset keholle ja mielelle -
ja resurssit avustusten hakemiseen.
He pääsevät palaamaan alueelle, joka entisöidään.
Pienituloiset perheet menettävät joskus kokonaisia koteja.
Heillä voi olla suvulta peritty kiinteistö,
josta ei ole tehty asiakirjoja.
Epävirallisia sopimuksia on paljon.
Tiettyjä avustuksia voi saada ainoastaan asiakirjoilla.
Monet ovat menettäneet sukupolvia suvulla olleita taloja ja tontteja -
parin sadan dollarin hurrikaanivaurioiden takia. Se on yleistä.
Perheillä ei ole varaa muuttaa -
eikä myöskään jäädä.
Jos emme anna ihmisille apua juuri nyt,
miten voimme luottaa apuun katastrofin iskiessä? Emme voi.
Olemme iloisia, että olette täällä -
keskustelemassa tämän vuoden hurrikaanikauden valmisteluista.
Vuonna 2007 Craig Fugate todisti kongressin edessä.
Haluan puhua eräästä haasteesta.
Viidennen luokan hurrikaani iskee Etelä-Floridaan, kuten Miamiin 1926.
Se hurrikaani tappoi satoja ja jätti noin 40 000 ihmistä kodittomaksi.
Se oli lähes kolmasosa piirikunnasta.
Fugate oli tehnyt simulaation.
Selvitimme, miten siihen reagoitaisiin tänä päivänä.
Aloimme tutkia väestön tarpeita.
Emme voineet vastata niihin. Resurssit eivät riittäneet.
Alueella oli yli kuusi miljoonaa ihmistä.
Harjoituksen aikana aloin tajuta,
että kohtelimme jokaista uhrina, joka odotti pelastamista.
Mutta kokemissani katastrofeissa ihmiset eivät odotelleet.
Naapurit auttoivat toisiaan nopeimmin.
Monet naiset olivat perustaneet yhteiskeittiöitä -
kokatakseen 30 - 60 henkilölle.
Kysyimme: "Jos tuomme lisää ruokaa ja kaasua,
voitteko kokata kolmelle sadalle?" He sanoivat: "Kyllä."
Loízassa ja kaikkialla Puerto Ricossa -
naapurit toimittivat ruokaa ja vettä, huolehtivat heikoista,
asensivat aurinkopaneeleita -
ja loivat sovelluksen tarvikkeiden jakoa varten.
He keksivät todella innovatiivisia tapoja -
kompensoida hallituksen puutteellista apua.
Hallituskeskeinen ongelmanratkaisu epäonnistuu todella pahasti -
näissä suurissa katastrofeissa. Mitä enemmän naapurit auttavat,
sen paremmin voimme keskittää rajalliset resurssimme -
ihmisiin, jotka tarvitsevat niitä.
Opimme, että elpyminen sisältää monta eri ulottuvuutta.
Ilo ja leikkisyys -
ovat tärkeä osa yleistä hyvinvointia.
Loíza-musiikkia tuotetaan yhteisössä.
Tämä antaa yhteisölle tilaisuuden kokoontua soittamaan,
laulamaan, tanssimaan ja olemaan yhdessä.
Paikat, jotka ovat pärjänneet parhaiten,
ovat paikkoja, joissa olemme hoivanneet yhteisön olemassa olevia siteitä.
Se auttaa ihmisiä jatkamaan.
Mutta jokaisella resurssilla on rajansa.
Neljä vuotta myöhemmin monet Loízan katot -
on yhä verhottu sinisellä.
Afrikan rannikkovesissä voi olla syntymässä uusi katastrofi.
Kaikki on haurasta. Mikä vain voi romahtaa helposti.
Tarkoitan, ettemme kaipaa uutta hurrikaania.
Tekstitys: Jerry Savolainen