År 1856 utförde en forskare vid namn Eunice Foote ett experiment.
Hon fyllde en tub med vanlig luft och en annan med koldioxid,
satte termometrar i dem och placerade dem i solen.
Tuben med koldioxid blev mycket varmare och förblev varm längre.
Hon publicerade resultatet
och noterade att en atmosfär av den gasen skulle ge jorden en hög temperatur.
Tre år senare hittade Edwin Drake olja i västra Pennsylvania.
Hundra år efter den första brunnen,
firade den amerikanska oljeindustrin sitt hundraårsjubileum.
De bjöd in fysikern Edward Teller, en av uppfinnarna bakom atombomben,
till att tala om energins framtid.
"Vi måste antagligen söka efter fler bränslekällor", sa han.
"För koldioxidutsläppen efter fossila bränslen orsakar en växthuseffekt."
Han trodde att den skulle smälta glaciärerna och översvämma New York.
År 1965 såg forskarna skäl
att formellt varna USA:s president Lyndon B. Johnson.
Ett årtionde senare var Exxons egna forskare pessimistiska.
År 1988 var det förstasidesstoff.
Och sen dess har vi pumpat ut koldioxid i atmosfären i allt högre takt.
Vår världsekonomi är idag beroende av fossila bränslen som energikälla.
En tredjedel kommer från olja.
Det är ironiskt att samma ämnen
som hjälpte oss att utvecklas så här långt,
nu äventyrar våra framtida civilisationer.
Myndigheterna börjar vara eniga om
att vi inte borde låta världen värmas mer än 1,5 grad.
Det kommer vi att överskrida år 2030.
Varför är det så svårt att stoppa?
Och kan vi göra det i tid?
Industriländer är starkt beroende av olja.
Det har gett oss en ny sorts frihet.
De ovärderliga oljekällorna på exotiska öar.
Deras välstånd har förändrat livet i Arabien.
Den nigerianska regeringen älskar olja mer än våra liv.
Vi har allt mer koldioxid omkring oss.
Om människan fortsätter att misshandla miljön,
kan även jorden bli karg.
Historien om olja handlar om geopolitiska krockar,
teknologisk utveckling och hård konkurrens.
Historien om olja handlar om ojämlikhet.
Den handlar om dominans.
Det Nigeria som jag föddes i
var bara några år från slutet av brittiskt kolonialstyre.
Då var det en jordbruksekonomi.
Bomull från norr, kakao från väst och gummi från mellanvästern.
Och fisk från området där Nnimmo växte upp.
Nigerdeltat är ett område med mycket vatten,
bäckar, strömmar, floder, mynningar.
Det är lekplatsen för de flesta fiskarna i Guineabukten.
Det var så gott om fisk att fiskarna kunde lämna sina nät vid högvatten
och hämta dem vid lågvatten. Och på kvällarna…
Barnen satt i månskenet och lyssnade på de äldres berättelser.
De visste inte att det var en av världens mest oljerika regioner.
Inte förrän britterna gav Shell och BP ensamrätt att söka efter olja.
De fann sitt svarta guld 1956.
Nigerianerna hoppades att upptäckten av olja
skulle leda till positiva förändringar för ekonomin,
befolkningens hälsa, sysselsättningen och så vidare.
Bara några år senare blev Nigeria självständigt.
Framtiden såg ljus ut.
Fossila bränslen hade ju utvecklat andra länder.
Världens rikaste nationer har varit fattigare.
Mängden arbete en människa kan utföra
begränsades av vad de kunde göra med händerna,
med hjälp av en häst eller åsna.
Kolen var den första upptäckten som förändrade det.
Forntida organismer i hav och träsk hade sugit upp solens energi.
Fossilerna pressades samman till kol under miljontals år.
Och, en dryg kilometer ner, till naturgas och råolja.
Genom att bränna kol, en tidskapsel med solenergi,
blev Storbritannien den första industrialiserade nationen
och det mäktigaste imperiet som världen hade skådat.
Sen kom oljan.
Det inledde en boom.
Man upptäckte att bensin,
som var en sorts restprodukt till raffinerad olja,
var ett bra bränsle för bilar.
Olja var den energirikaste
flytande kraftkällan man kunde få tag i.
Redan från början var den viktig för brittiska flottan,
som ville ha tillgång till oljan som britterna kontrollerade.
Det började som ett syndikat med privata investerare,
som gav sig av på ett äventyr
för att leta efter olja vid foten av Zagrosbergen i Persien.
Det var startskottet för Anglo-Persian Oil Company.
Det döptes senare om till British Petroleum.
Och de var ute i rättan tid.
Första världskriget började med kavallerianfall och ryttare.
Det slutade med flygplan, stridsvagnar och lastbilar.
När de allierades flotta bytte kolen mot olja
kunde fartygen ta sig längre utan att tanka.
TYSKLAND KAPITULERAR
Olja satte världen i rörelse.
Människor upptäckte sin nyfunna frihet, och körde och flög kors och tvärs.
Miljontals människor slapp undan fattigdomen.
Oljan formade den moderna världen.
Man byggde oljeledningar, vägar, bensinstationer och raffinaderier.
Alla ville investera i olja och bensin.
Men vinsten var ojämnt fördelad.
Havet med råolja under persiska öknen föranledde Mellanösterns oljeboom.
Iran fick bara en bråkdel av vinsten av sin egen olja,
medan britterna håvade in resten.
Och de fick nog av det.
De arga iranska nationalisterna klargjorde sin avsikt
att överta oljeindustrin och expropriera det brittiska bolaget.
År 1953 iscensatte Storbritannien och USA en kupp
som avsatte Irans demokratiskt valda ledare till förmån för en shah.
De tyckte att han var mer vänligt sinnad
till att ha ett bra förhållande med Väst.
Det var så en ung lord Browne hamnade där.
Jag tillbringade många år i Iran som barn, när min pappa arbetade inom oljeindustrin.
Och när han fyllde 18 började han själv arbeta för BP.
Jag gick in i branschen
med tron att vi kunde lösa problem som ingen hade löst förut.
Hur kan man nå längre och längre med hjälp av olja?
På den tiden var BP ett av sju bolag från tre länder
som kontrollerade 85 % av världens oljelager.
Och i Nigeria insåg man snart att oljan inte innebar välstånd för alla.
Britternas kolonialstyre hade fogat samman ett flertal olika stater till en nation.
Efter självständigheten förkunnade även Nnimmos hemregion sin autonomi.
Som barn förstod jag inte fullt ut vad som stod på spel.
För mig var det spännande med ett nytt land som hette Biafra.
Men i den här regionen fanns det mesta av Nigerdeltat och dess oljelager.
Så när Nigeria förklarade krig fick de stöd av britterna.
Min by var en krigsfront.
Området utsattes för en blockad.
Det uppskattas att mer än en miljon civila dog av svält.
Jag kan fortfarande höra ljudet av människor som gråter efter mat.
Det är inget man glömmer.
Biafra kapitulerade 1970.
Året därpå gick Nigeria med i OPEC, en allians mellan oljeproducerande länder
som ville ta tillbaka kontrollen över sina tillgångar.
Och på 70-talet utövade de sin makt genom att höja oljepriset.
Några länder bojkottade USA för dess militära stöd till Israel.
Det utvecklades till en kris
och en chock för den politiska ordningen.
Bensinen tog slut.
Flygbolag drog in flygningar.
Fabriker tvingades stänga.
Och 1979, när iranierna störtade sin shah och tog kontrollen över sin olja,
gick priserna i taket igen.
Det var dåligt för konsumenterna…
Löjligt. Man vet inte var det slutar.
…men inte för producenterna.
Nigeria blev ett av Afrikas rikaste länder.
Men efter 70-talsboomen
kraschade oljepriset,
och med det Nigerias ekonomi.
Tanken med naturresursernas förbannelse
är att länder inte nödvändigtvis klarar sig bättre
bara för att de har gott om tillgångar.
Det kan störa valutakurser och göra andra industrier mindre konkurrenskraftiga.
Och orsaka ekonomisk turbulens och korruption.
Tillgångarna är inte problemet. Problemet är att tillgångarna utnyttjas.
Det är en sak att ett land får oljeintäkter.
Men vem får pengarna? Vart tar de vägen?
En stor andel går till de globala bolagen.
Pengarna som blir kvar går till Nigerian National Petroleum Corporation,
som ägs av staten och reglerar landets oljeindustri.
Det är alltså en aktör som reglerar verksamheten.
Och sedan självständigheten har miljarder försvunnit.
Den sortens korruption gör inte bara ekonomin korrumperad,
utan även politiken.
Och det fanns fler kostnader.
I Nigerdeltat har 50 års utsläpp
skapat nästan 45 000 kilometer med giftiga oljeträsk.
Barn badar i vatten som är täckt med råolja.
Den förväntade livslängden är 41 år, kanske en av världens lägsta.
Fiskare kan inte längre lämna sina nät vid högvatten.
Det finns fiskare som går till floden
och sliter dygnet runt utan att fånga nånting.
Och nätterna med månljus är borta.
Oljebolagens gasfackling pågår dygnet runt, varje dag.
Och dessutom är Nigeria ett torrt och hett land,
som är känsligt för stigande temperaturer.
Sedan 2020 har den globala genomsnittstemperaturen
stigit med mer än en grad.
Värmevågorna blir starkare, vanligare och dödligare.
De ger kraft åt orkaner som växer sig starka snabbare.
Skogsbränder drabbar allt större områden.
Klimatförändringarna är inte ett resultat av våra utsläpp i år,
utan av våra ackumulerade utsläpp.
De rika länderna orsakade alltså problemen.
Det är vi som har haft så stora koldioxidutsläpp genom åren.
Men det är u-länderna som får betala priset.
Redan nu har miljontals människor tvingats fly från sina hem.
Klockan går och man frågar sig om det finns nåt hopp om
att vi ska klara det här utan att mänskligheten går under.
Vad är i fara? Inte planeten. Den överlever. Det är vi själva.
Världen släpper ut ungefär 50 miljarder ton
växthusgaser varje år, vilket är mer än nånsin.
Myndigheterna har enats om att vi måste bli klimatneutrala till 2050.
Vi ska bli koldioxidneutrala.
Vi ska röra oss mot koldioxidneutralitet…
…vill uppnå neutralitet.
-…kraftigt minska utsläppen. -…lagstiftning för klimatneutralitet.
Nigeria har skapat institutionella ramverk för att minska utsläppen med 20 %.
Det här är inte som coronaviruset,
där man behöver ett vaccin för att hantera ett virus och dess varianter.
Det här är en bred fråga som behöver många lösningar.
Det kommer att krävas mycket teknologi som inte är utvecklad än.
Men det har skett dramatiska förändringar.
Vind- och solenergi är billigare än kol i många länder.
Batteritekniken förbättras snabbt.
Myndigheterna investerar i mer vattenkraft och kärnkraft.
Elbilar blir billigare för varje år.
Och för långdistanstransporter
jobbar man med biobränsle och flytande väte.
Folk arbetar med lösningar för alla delar av kakan.
Och målet är inte att stoppa utsläppen helt.
Målsättningen är neutralitet.
De säger: "Vi producerar koldioxid, men kompenserar det."
Man återställer skogar och våtmarker.
Teknik i havet.
De tar upp mer koldioxid.
Eller koldioxidfångare, som fortfarande är dyra.
Det är problemet med många lösningar.
Många stater försöker skifta balansen.
Fler än 40 länder har ett pris på koldioxid
för att göra fossila bränslen dyrare.
Det senaste årtiondet har USA rört sig från kol
mot naturgas, resultatet av fracking.
USA gick från att vara världens största oljeimportör
till världens största oljeproducent.
Naturgasanläggningarna som USA har byggt
är stora investeringar i en framtid med fossila bränslen.
Men de har också hjälpt landet att minska utsläppen.
Utsläppen minskar i Europa också, men inte globalt sett.
Om man tittar på var utsläppen ökar,
så är det i utvecklingsländerna.
Det räcker inte att USA och Europa samarbetar för att lösa problemet.
Det krävs att utvecklingsländerna är med på det,
för det är där framtidens utsläpp finns.
Om vi inte håller utsläppen nere
i utvecklingsländerna, är det kört för oss alla.
För mig som är nigerian och afrikan
är det svårt att se människor leva i extrem fattigdom
och säga: "Vänta några år, så att vi kommer på den bästa lösningen."
En genomsnittlig ung afrikan
vill ha lika mycket energi som en genomsnittlig ung amerikan.
De vill ha samma möjligheter.
Och energi är den röda tråden
som hindrar människor från att uppnå sin potential.
Även om Nigeria har energirik mark…
Det är landet med de största bristerna i tillgången till energi.
Det är ett land med ungefär 200 miljoner människor
men nästan hälften saknar tillgång till el. De som har tillgång…
Varje dag klockan nio på morgonen stängs elen av där jag bor.
Den sätts på igen kl. 14.00, men stängs av igen kl. 20.00.
De flesta företag
behöver dieseldrivna generatorer för verksamheten.
Omkring 800 miljoner människor i världen saknar tillgång till el.
De har inte tillräckligt för att leva ett fullvärdigt liv.
Det är ingen olägenhet,
utan skillnaden mellan liv och död för många människor.
De behöver utveckling, el och infrastruktur precis som vi.
Men nu vet vi att det finns bättre sätt än de vi använde 200-300 år sen.
Man talar om utvecklingssprång,
om att utvecklingsländer kan hoppa över tekniker
som den rika världen använde för att bli rik. Istället utvecklas de förnybart.
Det är lite hyckleri att utvecklade länder
ber länder som inte har det särskilt väl ställt
att byta ut teknik som de fortfarande använder.
Säg att jag har en faster på Lagos Island.
Hon tar bussen till jobbet varje dag.
Hon har sparat pengar för att kunna köpa en liten diesel- eller bensindriven bil.
Hon säger: "Jag har inte råd med en elbil."
Och du svarar: "Fortsätt åka buss tills du har det."
Så ser energiomställningen ut i Afrika.
Om man säger åt utvecklingsländer att låta bli fossila bränslen och kol,
måste finansieringen finnas på plats.
En omställning i Afrika
skulle enligt experter kräva årliga investeringar på 70 miljarder.
Industrivärlden borde betala en klimatskuld
för exploateringen som pågått under så många år.
De som skapade problemet har ett ansvar att investera i det här.
När världens ledare möttes i Paris 2015 höll de med.
Parisavtalet var en milstolpe
som bland annat innehöll Gröna klimatfonden,
ett sätt för rika länder att hjälpa utvecklingsländer med omställningen.
De lovade att ge 100 miljarder om året från och med 2020.
Vi är inte i närheten av det.
Det fattas 90 miljarder.
En del rikare länder investerar miljarder i ren energi runtom i Afrika,
men ännu mer i fossila bränslen.
År 2020 talade Storbritanniens premiärminister på ett stormöte.
Det är meningslöst för oss att minska användningen av kol,
om vi sen knallar över till Afrika och tjänar storkovan
på att uppmuntra afrikanska länder att använda mer kol.
Några dagar senare uppdagades det att 90 % av avtalen
som Storbritannien ingått den veckan gällde fossila bränslen.
Mönstret fortsätter.
Kina har gjort vind- och solenergitekniken mycket billigare,
men investerar fortfarande i kolkraft.
Och USA har nyligen investerat nio miljarder
i fossila bränslen runt om i världen, mest i subsahariska Afrika.
Gatorna i rika länder blir allt renare
med bilar som är bränslesnåla eller elektriska,
men de gamla bränsleslukande modellerna försvinner inte från jordens yta.
De exporteras till länder som Nigeria,
för det är de enda bilarna folket där har råd med.
Afrika har varit en avfallstipp för teknik.
Trots att Nigeria är kontinentens största oljeproducent
är deras få raffinaderier stängda eller dysfunktionella.
De exporterar sin råolja över hela världen,
och importerar bränsle från Nederländerna och Belgien.
Men de förbränner nåt annat.
Utredare upptäckte att dieselproven hade svavelnivåer
som var 204 gånger högre än tillåtet enligt europeisk standard.
Det investeras mycket i världens ödeläggelse.
Den stora utmaningen för världen är att gå från ett ojämlikt system
till ett mer rättvist system.
Jag kan se fördelarna med olja och bensin,
men även problemen, däribland klimatförändringarna.
År 1997 höll lord Browne ett tal som chockade oljeindustrin.
Människan påverkar klimatet på ett påtagligt sätt.
Oljevärlden tog illa vid sig och menade att jag hade "lämnat kyrkan".
Men nu har även oljejättarna insett att vi måste bli koldioxidneutrala.
De ser vartåt de politiska vindarna blåser.
De måste bidra till lösningen,
inte bara hoppas att ordet "förlåt" ska göra att de slipper straff.
Bolagen måste bestämma sig.
Men generellt sett har bolagen valt oljan.
Mindre än en procent av investeringarna går till förnybar energi.
En rapport uppskattar att år 2030
så kommer de flesta oljejättarna att producera mer olja än idag.
En gång i tiden dominerade de privata oljebolagen,
men nu producerar statliga oljebolag hälften av världens olja,
och många staters ekonomi är beroende av dem.
Länder som är ekonomiskt beroende av olja står inför en svår utmaning.
Deras produktion är ofta billigare än andras,
så de blir antagligen de sista som överger industrin.
Världsekonomin på 88 biljoner dollar
bygger på ett energisystem där oljan har en framträdande roll.
Energiomställningar brukar ta århundraden. Nu ska det gå på 30 år.
Oljan blir nog kvar länge,
men den kommer att användas av människor som saknar alternativ.
Rika länder är historiskt ansvariga för en stor andel koldioxidutsläpp,
och måste agera först och mest.
Det handlar om rättvisa,
och på sätt och vis har alla rätt, men det kvittar.
Vi måste samarbeta, oavsett hur rättvist det är.
Utvecklingsländerna säger:
"Vi vill vara med. Vi vill göra en omställning, men vi behöver hjälp."
Vi kan inte nå våra klimatmål om inte alla får tillgång till energi.
Historierna om energi, klimatförändringar och utveckling går hand i hand.
Om 30 år kommer världen att se annorlunda ut.
Hur mycket den förändras och hur annorlunda den ser ut
är svårt att veta idag.
Det är svårt att drömma om framtiden och hur man ska ta sig dit.
Men ett nytt system är möjligt. Det sätter jag mitt hopp till.
Undertexter: Love Waurio