U prosjeku se godišnje objavi više od 7000 novih filmova
i više od tisuću novih serija,
tisuće novih videoigara,
stotine tisuća novih podcastova,
a više od 60 000 novih pjesama svakodnevno se učita na Spotify.
Među svim ovim mogućnostima zabave
najveći porast popularnosti u 2020. godini
doživjela je ona starija od 1500 godina.
Odvija se nezabilježeno zanimanje za šah.
Igra je na vrhu popisa želja,
a trgovci je teško nabavljaju.
I međunarodno je broj preuzimanja šahovskog sadržaja porastao 11 %.
Kratko je to bio najpopularniji žanr na Twitchu, platformi za videoprijenose,
nadmašujući videoigre poput League of Legends i Fortnite.
Tisuće su me gledale kako igram.
Griješi na H4. Logic će uočiti priliku za šah-mat.
Što je to bilo? Idiote!
Šah se kroz povijest
smatrao igrom za vrlo pametne igrače.
Privlačio je velike vođe.
I mislioce,
umjetnike
i vrhunske sportaše.
Slavni dolaze igrati šah u trgovinu.
Marcel Duchamp dolazio je igrati u ovu trgovinu.
Stanley Kubrick je dolazio igrati, ali i Bobby Fischer.
Da bi bio dobar šahist, ne moraš biti genij. To je zabluda.
Ali šah je uvijek bio više od razonode.
Nadilazi dob, vjerovanja i kulturu,
ali nikad ne dosadi.
Fascinantan je. Kao da bježiš iz stvarnog života
u novi svijet od 64 polja.
Zašto nam ova drevna igra na ploči
i dalje golica maštu?
Zašto je šah tako poseban?
Šah je sjajna igra. Igra i sport za um.
Trebate uložiti sve svoje vrijeme da postanete
najbolji igrač svijeta.
Volim igrati šah jer je to lijepa igra.
Sad znamo da svatko s normalnim mozgom može postati velemajstor.
Stroj za šah uči najbolje poteze
koristeći se prijašnjim iskustvom za analizu različitih poteza.
I zatim izabere jedan.
ŠAH
Kraljevstvo je napadnuto.
Neprijateljska konjica upala je u dvorac.
Kralj je već pobjegao.
Nitko nije siguran kamo ide,
ali borit će se dok ne saznaju da je mrtav.
Prvi put u životu kraljica je potpuno bespomoćna.
Carstvo tako spektakularno bačeno na koljena
treba biti predmet proučavanja budućih naraštaja.
I jest.
Sve je na ovoj šahovskoj ploči.
Ovaj trenutak ove partije
legendaran je.
Bila je to prekrasna partija.
Početnicima je, naravno,
izgledala je čudesno.
Edward Lasker, njemački inženjer,
nije znao da će ući u šahovsku povijest
kad je tog sudbonosnog dana 1912. sišao s broda u Londonu.
Zaputio se u najbolji šahovski klub u gradu.
Lasker nije znao ni riječ engleskog, ali ovdje
to nije bilo važno. Čovjek ga pozvao na kratku partiju.
Lasker nije znao da je to Sir George Alan Thomas,
vjerojatno najbolji igrač u Engleskoj.
Bila je to ležerna partija i pukim je slučajem zabilježena.
Nije odigrana na turniru ili za novac.
Danas nosi nadimak Savršeni lov na kralja
jer je silno surova.
Katkad je zovu Kobna privlačnost
jer je i lijepa.
Da biste shvatili njezinu ljepotu,
prvo je važno znati igrati.
Poučavam li šestogodišnjaka ili 20-godišnjaka?
Šestogodišnjaka. Definitivno.
Na raspolaganju imate osam pijuna,
svoje pješake.
Šestogodišnjaci se poistovjećuju s pijunima.
Oni su najslabije figure,
ali mogu nadvladati protivničkog kralja.
Onda imate topove, moćne dvorce.
Ide samo ravno. Nije najuzbudljivija figura.
Kraj topova stoje skakači. Izgledaju kao…
Konjići! Svi vole konjiće.
Kreću se u obliku slova L.
-Skaču uokolo. -Poput konja.
Sljedeća je figura lovac.
Mogu ići s jednog kraja ploče na drugi
i napadati protivničke figure.
Uz lovca stoji najmoćnija figura.
Do kraja 15. stoljeća
kretala se samo jedno polje.
No onda su se diljem Europe pojavile mnoge moćne vladarice.
KATARINA ARAGONSKA
Odjednom je tu slabu figuru…
Zamijenila ju je kraljica koja je u jednom potezu mogla ići po cijeloj ploči.
Ako niste dobri, bez kraljice se možete predati.
Tu je još i najvažnija figura.
Mali kralj koji se kreće samo jedno polje u bilo kojem smjeru.
Čini se kao slabić,
ali ako ga ne zaštitiš, gubiš partiju.
U drevnoj Perziji rekli bi: „Shah mat.”
„Kralj je mrtav.”
To je postalo: „šah-mat”.
I to je to.
Ovo je vaša vojska, kao i neprijateljeva.
Sad morate povući prvi potez.
OTVARANJE
Edward Lasker igrao je bijelim figurama. On bi počeo.
Na raspolaganju je imao 20 poteza.
Kao Sir Thomas.
Ali samo ta dva poteza mogu započeti 400 različitih partija.
Lasker i Thomas odigrali su ovu.
Potez poslije broj mogućih konfiguracija ploče raste do 71 852.
Kad svaki igrač odigra treći potez, oko devet milijuna.
Kako odlučiti što ćete učiniti s toliko mogućnosti?
Stoljećima je odgovor bio:
„Tražite krv.”
U 18. stoljeću to se smatralo
jedinim džentlmenskim načinom igre.
Napadnete protivnika svim sredstvima
i žrtvujete pijune kako hoćete.
To nazivamo romantičnom erom šaha.
Otprilike se poklapa s romantizmom u umjetnosti.
Glazba, slikarstvo i poezija
u službi emocionalnog izražavanja, a ne tehničkog majstorstva.
Bit šaha nije bila samo pobjeda.
Nego lijepa pobjeda.
Onda se pojavio Steinitz.
Wilhelm Steinitz.
Prvi službeni svjetski prvak u šahu. Rekao je…
„Ovo je malo banalno.“
Steinitz je započeo novo doba:
znanstvenu školu šaha.
Kao što su se umjetnici odmaknuli od dramatike u korist realizma i preciznosti,
šahisti su počeli postavljati temeljna načela igre.
Pogledajte opet ove poteze.
Lasker se pomiče na sredinu ploče.
Kontrola sredine prvo je načelo.
To je srce bojišta.
Lasker pomiče svog skakača.
To je drugo načelo.
Što prije u igru uključite svoje najjače figure.
Ali na otvaranju niste sami.
Sjajni igrači iz prošlosti već su odradili teže poteze.
Danski gambit, Evansov gambit.
Sicilijanska obrana,
Francuska obrana, Ruy Lopez.
I da, kraljičin gambit.
Popisane su stotine otvaranja, a pomaže i poznavanje teorije otvaranja.
Ako vaš protivnik to zna, a vi ne,
možete upasti u zamku. Ne želite biti u toj situaciji.
Četvrtim potezom broj različitih konfiguracija ploče
već iznosi 315 milijardi.
Kad-tad morate odustati od poteza iz udžbenika
i početi se snalaziti sami.
MEĐUIGRA
Međuigra je glavno borilište.
Tad se provode planovi i strategije.
Međuigra obično odlučuje
o ishodu partije.
Laskerov lovac traži krv.
No trijumf je kratkotrajan.
Pijun hrabro ulazi u krvoproliće
i odmah ga zakolju.
Bijela kraljica gotovo da je imala kralja na nišanu,
ali onda se sklonio.
Za ono je doba ovo bila uzbudljiva partija.
Upamtite, bilo je to 1912.
Znanstvena škola bila je na vrhuncu,
a šah je pretvoren u nešto sofisticiranije,
proračunatije i dosadnije.
Ali nova era samo što nije počela.
Doba pobune u umjetnosti, glazbi,
politici i šahu.
Upoznajte hipermoderniste.
Bili su ikonoklasti.
Rekli su: „Igrat ćemo drukčije.“
Ostavljali su sredinu praznu,
ali figure postavljali tako da središte
postane smrtonosna klopka.
„Ne prepuštamo sredinu, samo je drukčije kontroliramo.“
Hipermodernisti su za šah učinili ono što su nadrealisti za umjetnost.
Uzimali su obične stvari
i preispitivali njihove mogućnosti.
Ništa nije moralo biti kako se čini.
OVO NIJE LULA.
Moramo imati na umu da je šah najstarija ratna igra.
Na najvišoj natjecateljskoj razini
to je nemilosrdan sport.
Težak je.
Tijekom turnira šahistov tlak može biti visok kao kod maratonaca natjecatelja.
Dnevno može potrošiti do 6000 kalorija,
više od vrhunskog tenisača.
Sve dok sjedi i samo razmišlja.
Nizozemski je psiholog Adriaan de Groot 1940-ih
počeo proučavati što se događa u šahistovu umu.
Igračima različitih razina pokazao je
nepoznat položaj poput ovoga
pa ih zamolio da komentiraju dok odlučuju o sljedećem potezu.
Otkrio je da velemajstori i obični profesionalci
razmišljaju o istom broju opcija za svoj sljedeći potez.
Isplanirali su gotovo identičan broj poteza poslije.
Zašto su sjajni igrači bili sjajni?
Vidjeli su bolje opcije.
Richarda Rétija, velikog hipermodernista,
pitali su koliko je poteza isplanirao.
Rekao je:
„Samo jedan. Najbolji.“
Prije svega, morate imati dobro pamćenje.
Gotovo svi velemajstori
prisjetit će se partija koje su odigrali tijekom karijere,
pa će često proučavati položaj lovaca i skakača,
pijuna,
i usporediti to sa starim partijama.
Šahistima su položaji figura poput klavirskih akorda skladatelju.
Nakon svakog akorda
šahist može svjesno razmotriti samo nekoliko opcija
jer u sebi već zna kako bi „zvučali“ deseci drugih.
To proizlazi iz proučavanja ljestvica i ključeva,
mudrosti kodificiranoj davno
o tome koji uzorci nota zvuče dobro.
Također proizlazi
iz igranja.
U pitanju je iskustvo.
Vjerujte mi, mnogo je igranja i učenja
potrebno za stvaranje vrhunskog igrača.
U 20. stoljeću
nitko nije učio više od Sovjeta.
Šah se učio u školama,
igrao u parkovima i uz rijeke.
Diljem zemlje bilo je klubova,
a časopisi su tiskali slavne partije i analize.
Šah je jedna od stvari u kojima se natječu nacije
jer to je, na neki način, odraz napretka nacije.
Šahovska dominacija režimu nije bila samo borba na ploči.
Bio je to dokaz komunističke intelektualne nadmoći
nad dekadentnim Zapadom.
Nisu samo osvojili 24 svjetska prvenstva zaredom.
Drugi ih nisu mogli ni ugroziti.
Do 1972. godine
i Bobbyja Fischera.
U SAD-u je šah odjednom postao vrhunski televizijski materijal.
Rus Boris Spaski, svjetski prvak, ovo će ljeto igrati za titulu prvaka
protiv Bobbyja Fischera iz SAD-a.
Ulog je ogroman prestiž za Ruse
koji ljubomorno čuvaju svoj ugled zemlje majstora šaha.
Svjetska šahovska organizacija želi da joj Fischer javi
o prihvaćanju 24 partije na Islandu.
Fischer se ne žuri s odgovorom.
Bio je na glasu
kao iznimno zahtjevan
tijekom cijele karijere.
Bobby Fischer napokon je pristao.
Otišao je u New York na let, a onda se…
predomislio.
Nitko nije znao što bi. Nije htio ući u avion.
Boris Spaski i ostatak svijeta bili su u neizvjesnosti.
Uznemiruje li vas ovo čekanje?
Ne, hvala. Hvala na pitanjima.
Ne doimate se zabrinuti ovim događajima.
Zapeli smo
i nismo znali gdje će spavati.
Nazvao sam majku usred noći
i u skladu s njezinom libanonskom gostoljubivošću rekla je da ga dovedem.
Ne znajući da će se naš dom
pretvoriti u novo središte svijeta.
Stotine su novinara
kampirale vani
dok ga je Henry Kissinger zivkao
i nagovarao da se pokrene.
Ostalo je povijest.
Turnir je bio više od partije.
Bio je to hladni rat
koji se često opisivao kao šahovska partija.
Možebitne zamke bile su posvuda.
Mnogo je toga bilo pijunima u većoj borbi za moć,
uključujući i šah.
Osvojio je naslov prvaka.
Bobby je postao slavan.
Kralj je mrtav!
Ne još.
Cijeli svijet sigurno već zna ime Bobby Fischer.
Najbolji je šahist na svijetu.
Kako vas je Fischer pobijedio? Bio je bolji igrač?
Da, bolji je igrač.
Ali na jedan ključan način hladni rat uopće nije bio poput šaha.
U šahu na početku znate sve informacije.
Nema skrivanja.
Nije kao kartanje, kad karte držite uza se.
Ne oslanjate se na bacanje kockica.
Ne oslanjate se na sreću.
Zurite u pitanje i u odgovor,
samo ako ga vidite.
Laskerova kraljica odlučuje da je vrijeme za napad.
Hrabro prelazi na neprijateljski teritorij.
Ali crna kraljica brani svog čovjeka.
Kralj je sad siguran u svom kutu,
branjen sa svih strana.
Da igrate šah, što biste sad učinili?
Lasker kaže da je znao da je ovo ključan trenutak
i da mora učiniti nešto drastično.
Imao je pet minuta da odluči.
Nažalost, mi nemamo toliko.
Lasker je učinio ovo.
Njegova je kraljica sad licem u lice s kraljem.
Šah.
Sir Thomas učinio je ono što bi učinila većina.
Ubio ju je.
Čini se da je Lasker pogriješio.
Još nije očito da je ovo početak kraja.
ZAVRŠNA IGRA
Desetljećima poučavamo računala igranju šaha.
Puštamo im milijarde partija.
Obdarili smo ih pamćenjem koje uvelike nadmašuje naše.
Dok ljudski velemajstor može razmotriti desetke poteza po odluci,
stroj razmatra desetke milijuna.
Potez za koji vama trebaju godine
računalo može izabrati za manje od sekunde.
Jedanaestog svibnja 1997. godine,
u odlučujućoj partiji
između svjetskog prvaka Garija Kasparova
i IBM-ova superračunala Deep Blue,
prevladao je stroj.
Pobijedio nas je ogromni kalkulator.
Nema psihološkog pritiska koji može potresti ovog protivnika.
Osim ako je isključen.
S druge strane, ljudski šahisti imaju mane.
Kralj nije shvatio da je ušao u zamku.
I tako počinje savršen lov na kralja.
Konj stavlja kralja u dvostruki šah.
Ako se kralj povuče, sljedeći potez bio bi šah-mat.
Preostaje mu samo jedno.
Lasker opet napada.
I opet.
Potjeran je iz kraljevstva. Njegova je kraljica napuštena.
Kad prođete točku bez povratka,
prvo nastupa šok,
a onda prihvaćanje.
Snaga računala se povećavala
i računala su više igrala međusobno,
pa su postajala sve bolja.
Danas se nitko ne bi usudio igrati protiv računala
jer će računalo pobijediti.
A 2017. godine
nova vrsta šahista osvojila je svijet.
Zvao se AlphaZero
i nije bio superračunalo.
Mogao je razmotriti samo djelić poteza najsnažnijih šahovskih strojeva,
ali znatno drukčije su ga poučavali.
AlphaZero nije imao ljudsko znanje.
Dobio je pravila
i igrao protiv sebe
opet i opet…
i opet.
Četrdeset četiri milijuna partija protiv sebe brzinom munje.
Zbog nasumičnosti
mnoge partije isprva nisu imale kraj
jer stroj nije znao napraviti šah-mat.
Pukim slučajem neke su partije odigrane do kraja.
Stroj je gledao poteze pobjednika i nastojao igrati sličnije tomu.
Za devet sati vježbe
naučio je čitavu povijest ljudskog šaha.
AlphaZero uopće nije igrao kao računalo.
Hrabro je napadao i odvažno žrtvovao,
poput romantičara.
Činilo se da slijedi neka temeljna načela znanstvene škole.
Istovremeno ih je katkad kršio
jer nije smatrao da opća pravila uvijek treba slijediti.
Kad sam odrastao, neke smo poteze smatrali posve ludima.
Računala su pokazala da se može činiti ono
što se stoljećima smatralo nemogućim.
Računala nisu ubila šah.
Potaknula su najveću eksploziju šahovskog znanja u povijesti.
Broj velemajstora raste
i sve mlađi dolaze do te razine.
Prije su gotovo svi vrhunski šahisti bili iz bivšeg Sovjetskog Saveza
jer su ondje bili najbolji igrači.
Morali ste biti uz najbolje da steknete to iskustvo.
Ali sad vam treba samo internetska veza.
Mislim da rubius mnogo vježba i mimo prijenosa.
Jako dobro ovo igra.
Zemlje koje nemaju povijest natjecateljskog šaha
stvaraju neke od najboljih svjetskih šahista.
Zemlje poput Indije.
Iran, recimo.
Čak i Norveška. Prije Magnusa Carlsena
nisu imali šahiste među 20 najboljih na svijetu.
Uvjeti su postali svima jednaki. Možete biti dobar igrač
ma gdje bili i bez obzira na okolnosti.
Unutar strogih pravila,
ograničenih samo sa 64 polja,
ukupan broj jedinstvenih partija šaha procjenjuje se
na oko deset na 120. potenciju.
Ili pojednostavljeno:
tisuću trilijuna trilijuna trilijuna trilijuna trilijuna trilijuna trilijuna
trilijuna trilijuna trilijuna partija.
Više mogućnosti nego što je zrna pijeska na Zemlji,
ili čestica prašine u Mliječnoj stazi,
ili atoma u vidljivom svemiru.
Mislim da su ljepota i čar igre u toj fluidnosti.
Svakim potezom mijenja se partija.
Morate se prilagođavati, gledati ploču.
Dovoljno je komplicirana da nećete biti savršen igrač.
Uvijek možete biti bolji.
Iako igram i proučavam šah mnogo godina,
još postoje trenuci novih spoznaja
i onoga što još nisam vidio.
Šah stvara ovisnost, priznajem.
Nisam se obogatio,
nisam se proslavio,
ali bilo je zadovoljavajuće odigrati dobru partiju.
Sa srećom se sjetim tih trenutaka.
Nakon niza prisiljenih poteza
crni kralj dolazi do suprotnog kraja ploče,
u srce bijelog kraljevstva.
Svojom kraljevskom milošću,
bijeli kralj pomiče se naprijed,
puštajući topu,
koji se nije pomaknuo cijelu partiju,
da zada smrtni udarac.
Šah-mat.
Prijevod titlova: Tomislav Šimunić