I et gennemsnitligt år bliver der udgivet mere end 7.000 nye film
og over tusind nye tv-shows, tusindvis nye videospil,
hundredtusindvis nye podcasts
og mere end 60.000 nye numre bliver uploadet til Spotify hver dag.
Blandt alle disse muligheder for underholdning,
var den, der oplevede den største stigning i popularitet i 2020
over 1500 år gammel.
Der sker et boom i skak, som vi aldrig har set før.
Spillet er øverst på ønskelisterne,
og butikkerne siger, de har svært ved at følge med.
Selv internationalt er skak-downloads steget med 11%.
I en kort periode var det den mest populære genre
på streamingplatformen Twitch.
Det overgik videospil såsom League of Legends og Fortnite.
Tusindvis så mig spille.
Han dummer sig med H4. Logic opdager skakmatten.
Hvad var det? Idiot!
Historisk set blev skak betragtet som et spil, som kun kloge folk spillede.
Store ledere dyrkede det.
Og tænkere
og kunstnere
og elite-atleter.
Berømtheder spiller skak her i butikken.
Marcel Duchamp og Stanley Kubrick kom og spillede her.
IMAD KHACHAN EJER, CHESS FORUM
Men Bobby Fischer kom her også.
En god skakspiller behøver ikke være et geni. Det er en myte.
Men skak har altid været mere end blot tidsfordriv,
noget der hæver sig over alder, tro og kultur,
men som aldrig bliver gammelt.
Det er fascinerende. Flugt fra dit virkelige liv...
NATASHA REGAN KVINDELIG MESTER
...ind i denne nye verden med 64 felter.
Hvorfor fanger dette urgamle brætspil
fortsat vores fantasi?
Hvad er det særlige ved skak?
Skak er et fantastisk spil. Et spil og en sport for sindet.
EN ORIGINAL DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Man skal give det al sin tid for at blive en af verdens bedste.
Jeg kan lide at spille skak, fordi det er et godt spil.
Vi indser nu, at alle med en normal hjerne
kan blive stormester.
Skakmaskinen lærer de bedste træk
ved at bruge sine erfaringer til at analysere en række forskellige træk.
Og så vælger den et.
Et kongerige er under angreb.
Fjendens kavaleri har stormet slottet.
Kongen er allerede flygtet.
Ingen ved hvorhen,
men de kæmper, indtil de opdager, han er død.
For første gang i sit liv er dronningen hjælpeløs.
Et imperium knust på så imponerende vis,
at fremtidige generationer bør studere det.
Og det har de gjort.
Det sker på skakbrættet.
Og dette øjeblik i dette parti
er blevet legendarisk.
Det var et smukt parti.
Og for begyndere
så det helt mirakuløst ud.
Edward Lasker, en tysk ingeniør,
anede ikke, han ville skrive skakhistorie,
da han gik fra borde i London den skæbnesvangre dag i 1912.
Og hans første stop var byens bedste skakklub.
Lasker talte ikke engelsk, men det betød intet her.
En mand inviterede ham til at spille et hurtigt parti.
Lasker vidste ikke, at det var sir George Alan Thomas,
uden tvivl den bedste spiller i England.
Det var et afslappet parti, der tilfældigvis blev registreret.
Det var ikke en turnering, og det var ikke for penge.
I dag kaldes det "Den perfekte kongejagt",
fordi det er så udsøgt brutalt.
Eller nogle gange "Farligt begær",
fordi det er smukt på samme tid.
For rigtigt at se skønheden i det hjælper det at vide, hvordan man spiller.
Underviser jeg en seksårig eller 20-årig?
En seksårig. Helt sikkert.
Først har du dine otte bønder,
dine fodsoldater.
De seksårige identificerer sig med bønderne.
De er de svageste små brikker,
men de kan overvinde fjendens konge.
Så har du tårnene, de stærke borge.
De går i en lige linje. Ikke den mest spændende brik.
Ved siden af tårnene står springerne. De ligner…
Heste. Alle elsker heste, ikke?
De bevæger sig i en "L"-form.
-De hopper rundt. -Lidt som en hest.
Næste spiller er løberen.
Lang rækkevidde. Fra den ene ende af brættet til den anden,
hvor de kan angribe modstanderen.
Ved siden af løberen står din stærkeste brik.
Før slutningen af 1400-tallet,
kunne den kun bevæge sig et felt.
Men så dukkede magtfulde kvindelige ledere op over hele Europa.
Og pludselig blev den svage brik…
…erstattet af en dronning, der kunne bevæge sig overalt i ét træk.
Er du ikke god, kan du lige så godt give op uden dronningen.
Og så er der din vigtigste brik.
Den lille konge,
der kun kan gå et felt i alle retninger.
Han virker så svag,
men hvis du ikke beskytter ham, taber du partiet.
I det gamle Persien sagde de "Shah mat,"
"Kongen er død,"
som blev til "skakmat."
Det er det.
Her er din hær, magen til din fjendes.
Nu skal du bare tage dit første træk.
ÅBNINGEN
Edward Lasker trak de hvide brikker, så han skulle starte.
Og der var 20 ting, han kunne gøre.
Det samme for sir Thomas.
Men de to valg kan allerede
føre til 400 forskellige partier.
Lasker og Thomas spillede således.
Et træk senere skyder antallet af mulige konfigurationer
op til 71.852.
Når hver spiller har foretaget deres tredje træk, er det ni millioner.
Med så mange muligheder, hvordan beslutter du så, hvad du gør?
I århundreder var svaret:
"Gå efter struben."
I 1700-tallet blev det betragtet som
den eneste ærlige måde at spille spillet på.
Du angriber modstanderen med, alt hvad du har
og ofrer dine bønder.
Det kalder vi skakkens romantiske æra.
Det faldt cirka sammen med den romantiske æra i kunst.
Musik, maleri og poesi
fokuserede på det følelsesmæssige udtryk frem for teknik.
Skak handlede ikke kun om at vinde.
Det handlede om at vinde smukt.
Så kom Steinitz til.
Wilheim Steinitz,
den første officielle verdensmester i skak, sagde…
"Det er jo lidt primitivt."
Steinitz indledte en ny æra,
den videnskabelige skakskole.
Ligesom kunstnere bevægede sig væk fra drama til fordel for realisme,
begyndte skakspillere at følge grundlæggende principper.
Se trækkene igen.
Lasker går efter midten af brættet.
At forsøge at kontrollere midten er princip nummer et.
Det er slagmarkens hjerte.
Så flytter Lasker sin springer.
Det er et andet princip.
Få dine stærke brikker i aktion så hurtigt som muligt.
Men i åbningen står du ikke alene.
Fortidens store spillere har allerede gjort meget af arbejdet.
Der er Den danske gambit, Evans gambit.
Det sicilianske forsvar,
Det franske forsvar, Ruy Lopez.
Og ja, Dronninggambit.
Hundredvis af åbninger er blevet gennemtestet,
og det hjælper at kende åbningsteorien.
Kender din modstander den, og du ikke gør,
falder du måske i en fælde. Det ønsker du bestemt ikke.
Men ved træk fire er antallet af forskellige muligheder
allerede på 315 milliarder.
Før eller siden må man opgive bogens standardtræk
og kæmpe sin egen kamp.
MIDTERPARTIET
Midterpartiet er den største arena,
hvor planer og strategier gennemføres.
Midterpartiet bestemmer normalt
partiets resultatet.
Laskers løber går efter struben.
Men triumfen er kortvarig.
En bonde kaster sig tappert ind i kampen
og bliver straks slagtet.
Den hvide dronning havde næsten kongen i sigte,
før han løb i skjul.
Det var et spændende parti for den tid, det blev spillet.
Husk, det var i 1912.
Den videnskabelige skole var på sit højeste,
og skak var blevet forvandlet til noget mere sofistikeret,
beregnende, og kedeligt.
Men en helt ny æra var lige ved at begynde.
Oprørets æra inden for kunst, musik,
politik og skak.
Mød hypermodernisterne.
De var ikonoklaster,
og de sagde: "Vi vil spille anderledes."
Som at lade midten af brættet være åbent,
men placere brikkerne, så midten bliver forvandlet
til en dødsfælde.
Vi opgiver ikke midten, vi kontrollerer den bare anderledes.
Hypermodernisterne gjorde ved skak, hvad surrealister gjorde ved kunst.
Tog ting, der virkede almindelige,
og genopfandt deres muligheder.
Intet måtte være, som det virkede.
DETTE ER IKKE EN PIBE.
Vi må huske på, skak er det ældste krigsspil i historien.
På det højeste konkurrenceniveau
er det ubarmhjertigt.
Det er svært.
Under en turnering kan en skakspillers blodtryk
forblive lige så højt som en elitemaratonløbers.
Og de kan forbrænde op til 6.000 kalorier om dagen,
mere end en tennisspiller i verdensklasse.
Alt sammen mens de sidder ned
og tænker.
Så i 1940'erne begyndte en hollandsk psykolog,
Adriaan de Groot,
at studere, hvad der foregår i en skakspiller hjerne.
Han præsenterede spillere på forskellige niveauer
for en usædvanlig position som denne,
og bad dem tænke højt, når de besluttede deres næste træk.
Han fandt, at både stormestre og professionelle
overvejede omtrent det samme antal muligheder.
Og de planlagde et næsten identisk antal træk forud.
Så hvad gjorde de store spillere gode?
De så bedre muligheder.
Richard Réti, en af de store hypermodernister,
blev spurgt, hvor mange træk forud han så.
Og han sagde:
"Kun et. Det bedste."
Først og fremmest skal du være meget god til at huske.
Næsten alle, der er en stærk stormester,
vil have en måde at huske partier, de har spillet i deres karriere,
så tit vil de se på, hvor løberne og springerne er,
hvor bønderne er,
og sammenligne det med partier, vi har spillet før.
For en skakspiller er positionerne som klaverakkorder for en komponist.
Efter hver akkord
kan pianisten bevidst overveje et par muligheder,
fordi de dybt nede har lagret,
hvordan snesevis ville lyde.
Det kommer fra at studere skalaer og nøgler,
viden grundlagt for længe siden
om hvilke nodemønstre lyder godt.
Og det kommer også fra at spille.
Det handler om erfaring.
Og tro mig, der ligger mange partier og studier
bag en mesterspiller.
Og i det 20. århundrede
studerede ingen hårdere end sovjetterne.
Skak blev studeret i skolerne
og spillet i parkerne og langs flodbredderne.
Klubber dukkede op over hele landet,
og blade gengav berømte partier og analyser.
Skak er en af de ting, nationer konkurrerer om,
fordi det på en måde afspejler landets fremskridt.
For regimet handlede skakdominans ikke kun om kampen på brættet.
Det var beviset på kommunistisk intellektuel overlegenhed
over det dekadente Vesten.
I 24 år vandt de ikke bare verdensmesterskabet.
Ingen andre kvalificerede sig til finalen.
Indtil 1972
og Bobby Fischer.
I USA
kom skak pludselig på forsiderne.
Ruslands Boris Spassky, verdensmesteren,
skal møde Amerikas Bobby Fischer
i en kamp over 24 partier.
På spil, enorm prestige for russerne,
som jaloux vogter deres ry som skakmestrenes land.
Det Internationale Skakforbund vil have svar fra Fischer i morgen
om han accepterer at spille på Island,
og Fischer tager sig god tid.
Han havde ry for
at være ekstremt pertentlig og krævende
i hele sin karriere.
Bobby Fischer gik endelig med til turen
og rejste til New York for at tage flyet,
men skiftede så mening.
Ingen vidste noget. Han ville ikke med flyet.
Hvilket efterlod Boris Spassky
og resten af verden i spænding.
Ødelægger denne venten din rutine?
Nej, tak. Mange tak for jeres spørgsmål.
Du virker ikke bekymret. Er du?
Vi vidste ikke engang, hvor han ville sove.
Jeg ringede til min mor midt om natten,
og ifølge hendes libanesiske gæstfrihed sagde hun: "Ja, han kan sove her,"...
ANTHONY SAIDY BOBBY FISCHERS VEN
...uden at vide, at vores hjem
ville blive forvandlet til verdens navle,
som hundredvis af journalister
slog lejr udenfor,
og Henry Kissinger ringede for at få ham til at lette røven.
HENRY KISSINGER US NATIONAL SIKKERHEDSRÅDGIVER
Og resten er historie.
Turneringen symboliserede mere end et parti.
Det var under den kolde krig,
som ofte blev beskrevet som et parti skak
med mulige fælder overalt.
Og mange ting var blot brikker i den større magtkamp,
inklusive skak selv.
Efter sin sejr
fik Bobby stjernestatus.
Kongen er død.
Nej, han er ikke.
Hele verden kender sikkert navnet Bobby Fischer nu.
Han er verdens bedste skakspiller.
Hvordan slog Bobby Fischer dig? Var han bedre?
Ja, han er en bedre spiller.
Men på en vigtig måde var den kolde krig slet ikke et parti skak.
Med skak har du al information fra starten.
Intet er skjult.
Ikke som kortspil, hvor man holder kortene tæt ind til brystet.
Man er ikke afhængig af et terningkast.
Du er ikke afhængig af held.
Du stirrer på spørgsmålet, og du stirrer på svaret,
hvis blot du kan se det.
Laskers dronning beslutter, at det er tid til at slå til.
Hun bevæger sig modigt ind på fjendens territorium.
Men den sorte dronning træder frem for at forsvare sin mand.
Kongen er nu i sikkerhed i sit hjørne,
bevogtet fra alle sider.
Hvis du spiller skak, hvad ville du så gøre?
Lasker siger, at han vidste, det var det afgørende øjeblik i partiet,
at han måtte gøre noget drastisk.
Han havde fem minutter til at beslutte det,
og desværre har vi ikke så længe.
Lasker gjorde dette.
Hans dronning er nu ansigt til ansigt med kongen.
Skak.
Og sir Thomas gjorde, hvad de fleste ville gøre.
Han dræbte hende.
Begik Lasker en dødbringende fejl?
Det er ikke endnu tydeligt,
at dette er begyndelsen til enden.
SLUTSPILLET
Vi har lært computere at spille skak i årtier nu,
og fodret dem med milliarder af partier.
Vi har givet dem erfaringer, der langt overgår vores.
Mens en menneskelig stormester kan overveje dusinvis af træk per beslutning,
overvejer en maskine mange millioner.
Hvad der ville tage dig år at finde ud af,
kan computeren se på et splitsekund.
Og den 11. maj 1997
i det afgørende parti
mellem verdensmesteren Garry Kasparov
og IBM's supercomputer,
Deep Blue,
tog maskinen sejren.
Vi var blevet slået
af en kæmpe lommeregner.
Der er intet psykologisk pres
som kan ryste denne modstander.
Bortset fra, hvis den er slukket.
Menneskelige spillere derimod, besidder svagheder.
Kongen vidste ikke, han var gået i en fælde,
og derfor begynder den perfekte kongejagt nu.
Springeren galopperer fremad og sætter kongen dobbeltskak.
Hvis kongen går tilbage, er han skakmat i næste træk.
Så han har kun én mulighed.
Og så angriber Lasker igen.
Og igen.
Han blev jaget ud af sit kongerige, og hans dronning blev forladt.
Når man indser, at det er slut,
er der først chok
og så accept.
Som computerkraften øgedes,
og computere spillede mere mod hinanden,
blev de bedre og bedre.
Nu vil intet menneske vove at udfordre
en computer i en kamp, for computerne vinder altid.
Og i 2017
tog en ny slags skakspiller verden med storm.
Dens navn var AlphaZero,
og det var ikke en supercomputer.
Den kunne kun overveje en brøkdel af de træk,
de mægtigste skakcomputere kunne,
men den var blevet undervist helt forskelligt.
AlphaZero betød nul menneskelig viden.
Den fik bare reglerne,
og så havde den spillet mod sig selv,
igen og igen
og igen.
44 millioner partier
i lynfart mod sig selv.
Da det var tilfældigt,
sluttede mange af partierne ikke.
Den kendte for eksempel ikke til skakmat.
Men tilfældigvis fik nogle af partierne en afgørelse,
så den så på vindertrækkene
og prøve at spille mere sådan.
I løbet af ni timers træning
lærte den nærmest hele menneskets skakhistorie.
Og AlphaZero
spillede slet ikke som en computer.
Den udførte modige angreb og gav dristige ofre,
ligesom romantikerne gjorde.
Og den fulgte nogle af principperne
fra den videnskabelige skole.
Men kunne også bryde dem
fordi den ikke havde et fastlagt princip om,
at generelle regler altid skulle følges.
Da jeg voksede op, var der træk, som vi betragtede som helt skøre.
Computere har lært os, at man kan gøre ting,
som i århundreder ikke var mulige.
Computere dræbte ikke skak.
De stimulerede den største eksplosion af skakviden i historien.
Antallet af stormestre er steget,
og de opnår den høje rang i en yngre alder.
Før var næsten alle de bedste skakspillere fra det tidligere Sovjetunionen,
for det var der, de bedste spillere var.
Man skulle spille mod de bedste for at få den erfaring.
Men nu skal du bare have en internetforbindelse.
Jeg tror, at Rubius har brugt meget tid offline,
for han spiller virkelig godt.
Og lande, der historisk ikke har spillet på højt plan,
producerer nogle af verdens bedste skakspillere.
Lande som Indien.
Eller Iran.
Og selvfølgelig Norge. Før Magnus Carlsen
havde de havde ingen skakspillere i top-20 i verden.
Det har virkelig udlignet spillet, og man ser, at folk kan blive gode
uanset hvor de er, eller hvad omstændighederne er.
Inden for disse bundne regler,
afgrænset af kun 64 felter,
anslås det samlede antal unikke skakpartier
til at være omkring ti i 120. potens.
Eller sagt på en anden måde,
tusind billioner billioner billioner billioner billioner billioner billioner
billioner billioner billioner partier.
Flere muligheder
end der er sandkorn på Jorden,
støvpartikler i Mælkevejen
eller atomer i det observerbare univers.
Skønheden og magien i spillet er denne fluiditet.
For hvert træk ændrer hele spillet sig.
Du skal rekonfigurere og kigge på brættet.
Den perfekte spiller findes ikke.
Du kan altid blive bedre.
Selvom jeg har brugt meget af min karriere på at spille og studere spillet,
får jeg stadig "aha"-øjeblikke, hvor jeg ser noget,
jeg aldrig har set før.
Skak har denne vanedannende kvalitet. Jeg indrømmer det gerne.
Jeg blev ikke rig,
jeg blev ikke berømt,
men det var tilfredsstillende at spille et godt parti.
Og jeg husker de øjeblikke med glæde.
Efter en række tvungne træk
når den sorte konge den modsatte ende af brættet
i hjertet af det hvide kongerige.
I al sin kongelige værdighed
træder den hvide konge et skridt fremad
og lader sit tårn,
som ikke har flyttet sig i hele partiet,
udføre et dødeligt slag.
Skakmat.
Tekster af: Hans Martin Jensen