-Ljepota. -Ljubav.
-Jedinstvo. -Obitelj.
-Prihvaćanje. -Uključivost i sloboda.
Ova zastava budi strah.
-Mržnja. -Bijes.
Genocid.
Barbarstvo.
Propaganda.
Osjećaj ponosa.
San i potraga za srećom.
Osjećam se sigurno.
-Podijeljenost. -Ugnjetavanje.
Katkad se osjećam zbunjeno i razočarano.
Zastave nas mogu plašiti i podijeliti,
ali i ujediniti.
Mogu izraziti tko smo i što želimo.
Zastave mogu ljudima imati posve različito značenje
i mogu biti jedan od najmoćnijih,
a nekad i najopasnijih alata na svijetu.
Kako nas komad platna može i ujediniti i podijeliti?
Zašto ima takvu moć?
Zaklinjem se na vjernost zastavi.
Pokazuje svijetu svoj ideal, simbol svog domoljublja.
Zastave u svakom srcu izazivaju toplu reakciju.
Borili smo se za tu zastavu.
Kad bi zastava govorila, mogla bi napisati knjigu.
Ta zastava predstavlja mržnju.
Promjena zastave znači promjenu stava.
Nedjeljiva, sa slobodom i pravdom za sve.
ZASTAVE
Jedna od najosnovnijih ljudskih potreba jest pripadnost.
Zato smo osnivali plemena, klanove i religije.
Kad naša grupa uspije, taj uspjeh doživljavamo kao svoj.
Kad naša ekipa pobijedi, veselimo se. Kad ekipa izgubi,
osjećamo osobnu traumu
koja zapravo nije bila naše iskustvo.
Vlastiti identitet unosimo u veću cjelinu.
Ta je cjelina predstavljena zastavom.
Zastava je jedan od najjačih ideoloških pokazatelja
u našem kulturnom repertoaru.
Prije toga zastave su bile samo alat.
Rana društva rabila su ih da izdaleka signaliziraju
da dolazi vladar ili osvajač.
Brodovi su ih rabili za slanje poruka.
Bile su ključne u bitkama.
Moraš znati gdje su ti prijatelji, a gdje neprijatelji.
To je označeno zastavom.
U početku koristili su sve, od životinjske dlake do metala.
Ali onda je, prije 6000 godina,
Kina izumila svilu.
Brzo se širila mrežom trgovačkih putova
poznatih kao Put svile.
Svilu su rabili za izradu najprestižnijih zastava,
zastave monarha i zastave vladara država.
No onda su ta kraljevstva počela propadati.
U 19. stoljeću dogodile su se dvije revolucije.
Ljudi su zahvaljujući tehnologiji
postali svjesniji onoga što se događa diljem zemlje.
Istovremeno su preuzeli vlast od kraljeva i vladara.
Iz toga je proizašao novi oblik političkog uređenja
nazvan nacionalna država.
Bez monarha, te su nacije trebale nov identitet da ih ujedini.
Kako bi potaknuli osjećaj pripadnosti nacionalnoj državi,
rabili su vizualni identitet.
Trebali smo zajednički sustav uvjerenja,
a zastava je pomogla to ostvariti.
Legendarni njemački pisac Goethe rekao je:
„Zemlja počinje imenom i zastavom.“
„Onda postaje takvom,
baš kao što čovjek ispunjava svoju sudbinu.“
Njegovao sam ideal
demokratskog i slobodnog društva.
To je ideal za koji sam spreman umrijeti.
Kad je Mandela izgovorio te riječi,
južnoafrička zastava sadržavala je četiri zastave.
Union Jack i dvije nizozemske kolonijalne zastave na bivšoj nizozemskoj zastavi.
Predstavljale su kolonizatore.
To je bilo jedinstvo na štetu crnaca.
Zakon me natjerao
da pohađam škole za crnce.
Nisam mogao ići u grad gdje su živjeli bijelci.
SAMO ZA EUROPLJANE
Sjećam se da sam tu zastavu dobio kao dijete.
Kad sam poslije shvatio da sam morao mahati
simbolom vlastitog ugnjetavanja,
bilo je to nešto zaista...
odbojno.
Počneš shvaćati
da se tu nešto mora promijeniti.
Afrički nacionalni kongres, ANC, borio se za tu promjenu.
Ali na jednom prosvjedu 1960.
policija je zapucala,
usmrtivši 69 nenaoružanih prosvjednika
u Masakru u Sharpevilleu.
Nakon toga vlada je zabranila ANC.
Nekoliko godina poslije jednog od vođa, N. Mandelu, osudili su
na doživotni zatvor.
Zabranili su i zastavu ANC-ja.
Dizajn te zastave priča je koja je obišla cijeli svijet.
Počinje u Etiopiji, jedinoj afričkoj zemlji koja nikad nije kolonizirana
i prvoj koja je usvojila nacionalnu zastavu.
Njezina se zastava mijenjala
dok je vlast prelazila s jednog vladara na drugog,
u komunističkoj vladavini
i u republici.
Ali izvan Etiopije zastava je predstavljala afričko oslobođenje.
Kako su se afričke zemlje oslobađale kolonijalizma i stvarale svoje zastave,
mnoge su se ugledale na Etiopiju.
Etiopija je nadahnula još jednu zastavu.
Na drugom kraju svijeta 1920-ih ovo je bila popularna pjesma.
Sve rase imaju zastavu osim kmica
Kad ju je jamajčanski aktivist Marcus Garvey čuo,
bijesan zbog rasističkog stiha, odlučio je stvoriti zastavu.
Nadahnuće je našao u etiopskoj.
Zamijenio je žutu crnom da predstavlja afrički narod
kojeg je trgovina robljem raselila svijetom.
Nazvao ju je panafričkom zastavom.
„Rasa ili nacija bez zastave
rasa je bez imalo ponosa“, rekao je.
Nekoliko godina poslije Garveyjeva zastava nadahnula je ANC
kad je dizajnirao vlastitu.
Godine 1990.
Mandela je oslobođen nakon 27 godina zatvora.
Pregovori su počeli okončavati aparthejd,
a zemlja je održala prve poštene i slobodne izbore.
Na dan izbora
mogao sam glasovati
prvi put u životu.
Bilo je to emotivno
i gotovo čarobno iskustvo.
Na dan kad su nam dopustili glasovanje
vijorila se i ova zastava.
Nova južnoafrička zastava bila je kombinacija stare zastave
i zastave ANC-ja.
Bila je simbol jedinstva.
To mi je dalo priliku
da se identificiram sa svojom zemljom.
Zastave imaju moć ujedinjavanja i poticanja odanosti,
a to je moćan alat za ljude na vlasti.
Postoji razlog zašto zemlje imaju zastave u školama.
U više od 60 zemalja, ako oskvrnete svoju zastavu,
čekaju vas novčane kazne ili čak zatvor.
Mnoge imaju detaljne upute
koje opisuju kako treba postupati sa zastavom,
tretirajući ih s poštovanjem obično rezerviranim za vjerske simbole.
To je vrsta propagande
jer promičeš viziju nečega.
Nitko to nije razumio bolje od Adolfa Hitlera.
I njemački Führer.
Adolf Hitler prepoznao je, nakon Prvog svjetskog rata
i razočaranja njemačkog naroda,
da se simbol može uporabiti
kako bi se ljudi udružili,
simbol koji će im dati viziju bolje budućnosti.
Prije dolaska na vlast Hitler je radio
u vojnom odjelu za obrazovanje i propagandu,
gdje je naučio kako utjecati na mase.
U autobiografiji Mein Kampf,
Hitler je napisao: „Markantan simbol
mogao bi biti prvi razlog buđenja interesa za pokret.”
Nacistička zastava imala je moć da pobuđuje strah,
ali je mogla potaknuti i uzbuđenje.
Hitler je stvorio vodič za vizualni identitet
na više od 500 stranica.
Jedna od prvih odluka bila mu je
zabrana stare zastave i uvođenje nacističke zastave.
Onda je Židovima zabranio da je rabe.
Iako zastave stvaraju „nas“,
one mogu stvoriti i „njih“.
Tu su ulogu igrale kroz povijest.
Poznata izreka kaže: „Države su ratovale,
a rat je stvorio države.“
Zastave su se koristile za regrutaciju građana diljem svijeta.
Postale su uzvišeni simbol žrtvovanja vojnika.
To se svakako odnosi na američku zastavu.
Kult američke zastave nastao je u 19. stoljeću
kako bi poticao kulturu domoljublja.
Bila je to prva zemlja koja je imala
zakletvu zastavi,
dan zastave i tjedan zastave.
Ali rat u Vijetnamu bio je prekretnica.
Kako je antiratni pokret rastao, zastava se politizirala,
predstavljajući dvije vizije Amerike. Svaka ju je strana nosila drukčije.
Proturatni aktivist A. Hoffman nosio je košulju sa zastavom
i optužen je za oskvrnuće zastave
prema novom zakonu o zaštiti zastave.
Predsjednik Nixon, koji je produžio rat, također je počeo nositi zastavu.
U obliku značke.
Iako je zakon poništen, razdor je ostao,
a Amerika se okretala novim prijetnjama.
Fidel Castro izvozi revoluciju u našem dvorištu.
Želimo domoljublje temeljeno na znanju.
Počnimo s osnovama.
Veća usmjerenost na američku povijest
i veći naglasak na građanskim obredima.
Odjednom je Reagan rekao da svi moraju biti domoljubi,
proamerički nastrojeni i biti oduševljeni ratovima koje vodimo.
Ili ste se slagali s tim ili niste. Ja nisam.
Crnačko sam dijete iz srednje klase iz južnog dijela Chicaga.
Chicago je vrlo rasno podijeljen grad.
Od najranije dobi, kad ti zemlja kaže da ne pripadaš ovdje,
osnivači države nikad te nisu smatrali građaninom ove zemlje,
ne osjećaš kao da si dio nje, tako da ja nikad i nisam.
G. 1988. izradio sam instalaciju
Kako ispravno istaknuti američku zastavu?
Na tlu je zastava dimenzija 0,9 x 1,5 m.
Iznad nje bila je bilježnica gdje su posjetitelji pisali komentare.
Možeš stati ili pokraj nje ili na nju.
„Sramotiš sve u Americi postavljanjem zastave na pod.”
„Ovo je krajnje domoljubno.”
„Trebalo bi te smaknuti zbog veleizdaje.” Ima ih još par.
„Ja sam Njemica. Da se mi Nijemci divimo našoj zastavi kao vi,
opet bi nas zvali nacistima.”
„Imaš previše problema s ovom zastavom.”
Tisuće su prosvjedovale pred Scottovom izložbom.
Senat je također reagirao
i zabranio isticanje zastave na tlu.
Te godine Kongres je donio novi Zakon o zaštiti zastave,
kojim je oskvrnuće zastave ponovno postalo zločin u Americi.
Podrška Prvom amandmanu ne mora uključivati
i oskvrnuće američke zastave.
To je nacionalni simbol jedinstva.
Trebamo jedinstvo u ovoj zemlji.
Simboli su važni.
Amerikanci koji žele spaliti američku zastavu
trebali bi se preseliti u Iran, Kinu ili Kubu,
gdje je spaljivanje američke zastave ne samo zakonito nego i poticano.
Smatrali smo da je ovo umiruće carstvo
koje se očajnički hvata za simbole,
suzbija slobodu govora i neslaganje.
Nakon što je zakon stupio na snagu,
Dread i tri prijatelja otišli su na stepenice Capitola,
izvadili zastave i zapalili ih.
Odmah smo uhićeni, a slučaj je završio na Vrhovnom sudu.
Moguće je izazvati nerede.
Kad god netko učini ovako nešto zastavi, ljudi se naljute.
Suče Scalia, kad ljudi budu prisiljeni poštivati politički simbol,
njihovo poštovanje prema zastavi bit će besmisleno.
Bila je to prekretnica.
Vrhovni sud presudio je da je spaljivanje zastave...
...pravo zaštićeno Prvim amandmanom.
...ustavno pravo na slobodu govora. Presuda je bila 5 : 4.
Paljenje zastave je učinkovito,
jer, bez obzira na jezik kojim ljudi govore,
bilo da su u Južnoj Koreji ili u Kini,
mogu shvatiti da je to političko neslaganje.
Otkako je zakon poništen,
američka je zastava postala još sveprisutnija.
U jednom istraživanju šest od deset Amerikanaca
reklo je da su istaknuli zastavu kod kuće, u uredu
ili na autu.
Kultura domoljublja
može biti štit
protiv percipiranog ili vrlo stvarnog neprijatelja.
Nakon 11. rujna dogodile su se tri stvari.
Ljudi su išli u crkvu,
davali krv i kupili zastavu.
Walmart je 11. rujna prodao 116 000 zastava,
a 250 000 dan poslije,
što je 20 puta više nego iste dane godinu prije.
George W. Bush i njegovi pomoćnici nosili su značke sa zastavom.
Iako se naše mahanje zastavom povećava nakon 11. rujna,
zemlja je možda učinila nešto
u suprotnosti s vrijednostima
onoga što je zastava predstavljala.
Zločini iz mržnje nad muslimanima porasli su 2001.,
16 puta više nego godinu prije.
Na naslovnici New Yorkera iz studenog te godine
prikazano je mnoštvo zastava, kao neka vrsta štita za manjine
u zemlji koja sumnja u njihovo domoljublje.
Šest godina poslije niži senator iz Illinoisa objavio je
da se kandidirao za predsjednika.
Danas stojim pred vama da objavim
svoju kandidaturu za predsjednika...
Odlučio je ne nositi značku.
Odlučio sam.
Neću nositi tu značku na prsima.
Radije ću pokušati reći američkom narodu
što može učiniti ovu zemlju velikom.
Nadam se da će to biti dokaz mog domoljublja.
Nije prošlo dobro.
...u ovom slučaju, izbila je kontroverza oko demokratskog senatora Obame.
Svi ih nose, od gradonačelnika, članova Kongresa do predsjednika.
Zanimljivo je da neki tip to ne želi.
Ne razumijem logiku. Samo mrze zastavu.
Nakon kritika Obama je počeo nositi značku.
Amerika je potom izabrala predsjednika koji je rado grlio zastavu.
Volimo li svoju zastavu?
Smatramo da djecu treba poučavati
da uvijek poštuju našu veličanstvenu zastavu.
Ako spalite američku zastavu,
idete u zatvor na jednu godinu.
Godinu.
Trump je okupio milijune oko vizije napadnute Amerike.
Izvana...
Izgradite taj zid!
...i iznutra.
Naša je nacija u raljama
profesionalnih anarhista,
piromana, pljačkaša, kriminalaca, izgrednika, Antife.
Borite se za Trumpa!
Što ih je nadahnulo da mašu drugim zastavama.
U siječnju 2021.
izgrednici su napali Kongres,
a zastave su bile posvuda.
Bilo je mnogo Trumpovih zastava i zastava desničarske milicije.
Zastava Kekistana,
umjetne desničarske države, temeljena na nacističkoj zastavi.
I ove žute zastave koje su bile simbol prosvjeda Američke revolucije.
Zastave Konfederacije, ropskih država koje su se htjele odcijepiti od SAD-a.
Ali ovo zapravo nije bila zastava Konfederacije.
Ovo jest.
Ovo je bila samo bojna zastava vojske Sjeverne Virginije,
no tijekom pokreta za građanska prava pojavila se kao simbol
segregacionista, KKK-a
i nekih država koje su tvrdile da predstavlja južnjačku baštinu.
Bijeli supremacisti stalno su je isticali,
pa su ih organizacije zabranile, a države maknule.
Zatim su izgrednici mahali drugom, novijom zastavom.
Simbol tanke plave crte
seže do Krimskog rata u 19. stoljeću.
Počelo je crvenom crtom britanskih vojnika
koji se bore protiv neprijatelja.
Do 1920-ih policijske snage u Americi
prilagodile su frazu boji svojih odora.
Na kraju je postala simbol.
Plava crta koja razdvaja crne polovice.
Važna je jer treba štititi ljude.
Da ukloniš policajce s prve crte, nastao bi potpuni kaos.
Izvan policije ovaj simbol nije bio poznat.
NE MOŽEMO DISATI
-Što želimo? -Pravdu!
Pokret Black Lives Matter počeo je 2013.
Imali smo incident s Trayvonom Martinom, Michaelom Brownom,
Ericom Garnerom. Jedan za drugim.
Održimo minutu šutnje.
Mislim da je policajcima bilo dosta
da svaki dan budu na naslovnicama
i da im govore da su najgore što postoji.
Policajci Rafael Ramos i Wenjian Liu ubijeni su 2014.
To je razlog zašto smo stvorili
Blue Lives Matter New York.
Pojavio se nov simbol.
Tanka plava crta u kombinaciji s američkom zastavom.
Američka zastava s plavom crtom
podsjeća me zašto svaki dan oblačim odoru.
Ali neki ljudi prihvaćaju tu zastavu iz drugih razloga.
Godine 2017. članovi ekstremne desnice planirali su skup.
Raspravljali su kojim će zastavama vijoriti.
Član je predložio zastavu s plavom crtom,
a drugi se složio.
„Nitko ne može tvrditi da nisu domoljubne”, napisao je.
„Da ne spominjem da je mogu staviti na kuću ili auto
i to neće biti zločin iz mržnje.”
U kolovozu, kad su izašli na ulice Charlottesvillea,
prizori su šokirali zemlju.
Njihovo korištenje te zastave potpuna je zloporaba i sramota.
Trebala bi biti nešto što podsjeća na nekoga tko je ubijen,
ne nešto što uzrokuje patnju ljudi i uništavanje.
To je potpuno suprotno od rasizma.
PELHAM, NEW YORK
Ali nisu svi tako mislili.
Jedan sam od nekoliko nebjelačke djece u školi.
Zastava u mojoj školi predstavljala mi je
da ljudi ne mare za živote koje je uzela policija.
To me plašilo.
Stvara mi nelagodu.
Nisam htio ići u školu.
Škole diljem zemlje zabranile su plavu zastavu,
uključujući Maxwellovu školu u New Yorku.
Učenici ovaj simbol smatraju „prijetećim”.
Ravnatelj misli da je plava crta politički stav.
Poslije se dogodilo da je zajednica
preko noći počela vješati zastave pokreta Blue Lives Matter.
Stavljali su je na travnjake, u izloge trgovina.
Bilo je šokantno.
Bila je pokraj trgovine.
Odlučio sam da više neću ići onamo.
Žao mi je.
Ovo mi je jako bolno.
Zaista jest.
Podržavamo poginule policajce i policiju.
Ali to slušam cijeli život.
„Konfederacijska zastava ne znači to.”
„Odvojene škole su u redu.”
Rasizam ne umire.
Samo se prilagođava.
Kad je riječ o zastavi,
ljudi ne razmišljaju o dubljem značenju.
Kažu da to znači ono što oni misle da znači.
Trebali bismo razmišljati kako zastave
izazivaju reakcije kod ljudi.
Zastave su barometar
toga gdje smo kao društvo.
Kad su napadnuti temelji naše demokracije,
ljudi će podržati svoje simbole.
Iznenađujuće je saznati
koje simbole ljudi podržavaju.
U Južnoafričkoj republici mnogi bi mogli reći isto.
Održan je prosvjed
pretežno bijelih desničarskih pokreta
na kojem se vijorila stara zastava.
To je pokrenulo nacionalnu raspravu i povijesno suđenje 2019.
Zaklada Nelsona Mandele zatražila je od suda da je zabrani
jer predstavlja mržnju i rasnu diskriminaciju.
Pretjerano je tvrditi
da isticanje zastave znači govor mržnje.
Ali u konačnici,
odluka suca Mojapela bila je jasna.
Bilo kakvo isticanje stare zastave
predstavlja govor mržnje
sukladno odjeljku 10(1) Zakona o ravnopravnosti.
Naša djeca mogu sjediti u muzeju,
mogu je proučavati, gledati.
Ali ne mora se vijoriti pred licem
onih koje vrijeđa.
Zastave nisu krpe koje šute.
Odražavaju naše vrijednosti.
Odražavaju naše težnje.
Južnoafrička republika bila je domaćin Svjetskog prvenstva u ragbiju 1995.
Bio je to prvi veliki sportski događaj u zemlji od kraja aparthejda.
Na opće iznenađenje, Južnoafrička republika je pobijedila.
Čak su i komentatori shvatili da je to više od igre.
Divan trenutak za cijelu Južnoafričku republiku.
Nelson Mandela navija.
More zastava.
Prihvaćajući pretežno bijelu ekipu,
Nelson Mandela ušao je na teren
reći da se pod tom zastavom
svi možemo osjećati ujedinjeno.
I biti uključivi
kao što nas zastava poziva da budemo.
Zastava je prazno platno
na koje svatko može projicirati
vlastite ideale, nade i strahove.
Tko posjeduje domoljublje?
Tko govori u ime nacije?
Tko definira naš identitet
i s čime se identificiramo?
Čije ulice? Naše ulice!
Nismo preko noći
postali ravnopravno društvo.
Razvili smo se prema onom što zastave predstavljaju.
Prijevod titlova: Tomislav Šimunić