Kauneus. -Rakkaus.
Yhtenäisyys. -Perhe.
Hyväksyntä. -Sisällytys ja vapaus.
Tämä lippu luo pelkoa.
Vihaa. -Raivoa.
Kansanmurhaa. -Barbaarisuutta.
Propagandaa.
Ylpeydentuntoa.
Onnellisuuden tavoittelua. -Se tuo turvallisen olon.
Erottelua. -Sortoa.
Välillä tunnen hämmennystä ja pettymystä.
Liput voivat terrorisoida ja jakaa meitä, mutta ne voivat myös yhdistää.
Ne voivat kertoa, keitä olemme ja mitä haluamme.
Liput voivat merkitä eri asioita eri ihmisille.
Ne voivat olla maailman voimakkaimpia ja vaarallisimpia työkaluja.
Miten kangaspala voi yhdistää ja erottaa samaan aikaan?
Miksi sillä on niin paljon valtaa?
Vannon uskollisuutta lipulle.
Hän näyttää maailmalle isänmaallisuutensa symbolin.
Lippu aiheuttaa lämpimän reaktion jokaisessa.
Taistelimme lipun puolesta.
Jos lippu osaisi puhua, se voisi kirjoittaa kirjan.
Lippu on aina edustanut vihaa.
Lipun muuttaminen merkitsee muutosta asenteessa.
Vapautta ja oikeutta kaikille.
LIPUT
Yksi ihmisten perustarpeista on kuulua joukkoon.
Siksi muodostimme heimoja, klaaneja ja uskontoja.
Kun ryhmämme onnistuu, pidämme sen menestystä omanamme.
Kun joukkueemme voittaa, hurraamme, kun se häviää, tunnemme trauman,
vaikkei se edes ollut oma kokemuksemme.
Yhdistämme oman henkilöllisyytemme suuremmaksi kokonaisuudeksi.
Lippu edustaa sitä kokonaisuutta.
Lippu on yksi vahvimmista ideologisista merkeistä kulttuurissamme.
Ennen sitä liput olivat vain työkaluja.
Varhaiset yhteiskunnat ilmoittivat niiden avulla kauas,
että hallitsija tai valloittaja oli tulossa.
Laivat lähettivät niillä viestejä edestakaisin.
Ne olivat kriittisiä taistelussa.
On tiedettävä, missä ystävät ja missä vihollisesi ovat.
Lippu ilmoittaa sen.
Varhaiset liput tehtiin kaikesta, eläinten karvoista metalliin.
Noin 6 000 vuotta sitten Kiina keksi silkin.
Se levisi nopeasti Silkkitieksi kutsutun kauppareittiverkoston kautta.
Silkistä tehtiin kaikkein arvostetuimmat liput,
kuten monarkkien ja valtionpäämiesten liput.
Sitten nämä valtakunnat alkoivat kaatua.
1800-luvulla tapahtui kaksi vallankumousta.
Teknologian ansiosta ihmiset -
alkoivat olla tietoisempia maan tapahtumista.
Samaan aikaan he ottivat valtaa kuninkailta ja hallitsijoilta.
Siitä muodostui uudenlainen poliittinen kokonaisuus -
nimeltä kansallisvaltio.
Kansakunnat tarvitsivat uuden yhdistävän identiteetin.
Kansallisvaltion yhtenäisyyden tunteen kasvattamisen vuoksi -
kannatti käyttää brändäämistä.
Tarvitsimme yhteisen uskomusjärjestelmän.
Lippu auttoi siinä.
Kuten tunnettu saksalainen kirjailija Goethe sanoi,
"Maa saa alkunsa nimestä ja lipusta, ja sitten siitä tulee ne.
Aivan kuten mies täyttää kohtalonsa."
Olen elätellyt toiveita demokraattisesta ja vapaasta yhteiskunnasta.
Se on ihanne, jonka vuoksi olen valmis kuolemaan.
Kun Nelson Mandela puhui nuo sanat,
Etelä-Afrikan lipussa oli neljä lippua:
Union Jack ja kaksi siirtokuntalippua Hollannin vanhan lipun päällä.
Ne edustivat siirtomaaisäntiä.
Se oli yhtenäisyyttä mustien kustannuksella.
Laki pakotti minua käymään -
mustille tarkoitettuja kouluja.
En voinut mennä kaupunkiin, jossa valkoiset asuivat.
EUROOPPALAISILLE
Muistan saaneeni lipun pienenä lapsena.
Kun tajusin myöhemmin, että jouduin heiluttamaan -
oman sortoni symbolia, se oli todella -
kuvottavaa.
Aloin tajuta, että jonkin on muututtava.
Afrikan kansalliskongressi, eli ANC, taisteli muutoksen puolesta.
Poliisi avasi tulen vuoden 1960 mielenosoituksessa -
tappaen 69 aseetonta mielenosoittajaa.
Tämä tapaus nimettiin Sharpevillen teurastukseksi.
Myöhemmin hallitus kielsi ANC:n.
Pari vuotta myöhemmin sen johtaja, Nelson Mandela, tuomittiin elinkautiseen.
Myös ANC:n lippu kiellettiin.
Kyseinen lippu on tarina, joka on matkustanut maailman ympäri.
Se sai alkunsa Afrikan ainoasta itsenäisestä maasta, Etiopiasta,
joka otti ensimmäisenä maan lipun käyttöön.
Lippu muuttui vuosien saatossa hallitsijan vaihtuessa -
kommunistisesta hallinnosta tasavallaksi.
Etiopian ulkopuolella lippu edusti Afrikan vapautumista.
Kun Afrikan maat vapautuivat kolonialismista -
ja loivat omat lippunsa, monet ottivat mallia Etiopiasta.
Etiopia inspiroi toistakin lippua.
1920-luvulla maailman toisella puolella tämä oli suosittu laulu.
Kaikilla roduilla on oma lippunsa paitsi tummaihoisilla
Kun jamaikalainen aktivisti Marcus Garvey kuuli sen rasistiset sanoitukset,
hän päätti luoda lipun. Hän haki inspiraatiota Etiopiasta.
Hän vaihtoi keltaisen mustaksi edustaakseen afrikkalaisia,
jotka orjakauppa toi maailman toiselle puolelle.
Hän kutsui sitä panafrikkalaiseksi lipuksi.
"Näytä rotu tai kansakunta, jolla ei ole lippua", hän sanoi,
"ja minä näytän rodun, jolla ei ole ylpeyttä."
Pari vuotta myöhemmin Garveyn lippu inspiroi ANC:tä,
kun se suunnitteli omansa.
Vuonna 1990 Mandela vapautettiin 27 vuoden tuomion jälkeen.
Neuvottelut alkoivat päättää rotuerottelun.
Maa järjesti ensimmäiset vapaat vaalinsa.
Sain äänestää vaalipäivänä -
ensimmäistä kertaa elämässäni.
Se oli tunteikas ja lähes maaginen kokemus.
Sinä päivänä, kun saimme äänestää, tätä lippua heilutettiin.
Uusi Etelä-Afrikan lippu oli vanhan ja ANC:n lipun yhdistelmä.
Se oli yhtenäisyyden symboli.
Se antoi minulle mahdollisuuden tunnustaa omaa maatani.
Lipuilla on voima yhdistää ja herättää uskollisuutta.
Se on tehokas työkalu hallituksille.
Ne ovat pakollisia joidenkin maiden kouluissa.
Yli 60 maassa lipun häpäiseminen voi johtaa sakkoihin tai jopa vankilaan.
Monilla on myös monimutkaiset säännöt lipun käsittelyä varten.
Niitä käsitellään yhtä arvostavasti kuin uskonnollisia sakramentteja.
Se on eräänlaista propagandaa. Se on tietynlaisen vision edustamista.
Adolf Hitler ymmärsi sen kaikkein parhaiten.
...ja Saksan Führer.
Adolf Hitler tajusi ensimmäisen maailmansodan -
ja saksalaisten pettymyksen jälkeen,
että ihmiset voitaisiin saada kerääntymään sellaisen symbolin ympärille,
joka kertoi paremmasta tulevaisuudesta.
Ennen valtaannousuaan Hitler työskenteli -
opetus- ja propagandaministeriössä, jossa hän oppi vaikuttamaan massoihin.
Omaelämäkerrassaan Mein Kampfissa Hitler kirjoitti: "Vaikuttava tunnus -
voi olla ensimmäinen asia, joka herättää kiinnostusta."
Natsilippu pystyi herättämään pelkoa,
mutta se pystyi myös innostamaan.
Hitler loi jopa yli 500-sivuisen brändioppaan.
Yhtenä ensimmäisistä teoistaan kanslerina hän vaihtoi vanhan lipun natsilippuun -
ja kielsi juutalaisia käyttämästä sitä.
Vaikka liput voivat yhdistää, ne voivat myös hajottaa.
Niillä on ollut se rooli koko historian ajan.
Kuten sanotaan, valtiot loivat sodat ja sodat loivat valtiot.
Kansalaisia saatiin värväytymään armeijaan lippujen avulla.
Niistä tuli sotilaiden uhrauksen surumielinen tunnus.
Se pätee varsinkin Yhdysvaltain lippuun.
Amerikan lipun kultti syntyi 1800-luvulla.
Se rohkaisi isänmaallisuuteen.
USA oli ensimmäinen maa, jolla oli -
lippuvala, lippupäivä ja lippuviikko.
Mutta Vietnamin sota oli käännekohta.
Sodanvastaisen liikkeen kasvaessa lippu politisoitui.
Se edusti kahta eri visiota Amerikasta. Kumpikin puoli käytti sitä eri tavalla.
Sodanvastainen aktivisti Abbie Hoffman käytti lippupaitaa.
Häntä syytettiin lipun häpäisystä uuden lippulain mukaan.
Presidentti Nixon, joka pidensi sotaa,
alkoi itsekin käyttää lippua, pinssinä.
Vaikka laki kumottiin, kahtiajako säilyi, kun maa kääntyi uusia uhkia vastaan.
Fidel Castro ajaa vallankumousta omalla takapihallamme.
Haluamme tietoista isänmaallisuutta.
Aloitetaan perusasioista.
Amerikan historian parempaa huomioimista ja kansalaisrituaalin korostamista.
Reaganin mukaan kaikkien piti olla isänmaallisia -
ja innostua sodista, joihin Amerikka aikoi osallistua.
Sitä joko noudatettiin tai ei. Minä en noudattanut.
Vartuin keskiluokkaisena mustana Chicagon South Sidessa.
Syrjintä on vahvaa Chicagossa.
Maani sanoi minulle pienestä pitäen, etten kuulu tänne -
ja että perustajaisät eivät pitäneet minua maan kansalaisena,
joten en tuntenut olevani osa sitä. En siis ollut.
Vuonna 1988 loin installaation:
"Mikä on oikea tapa esitellä lippua?"
Maassa on 1 x 1,5 metrin kokoinen lippu.
Lipun yläpuolella oli muistikirja, johon sai jättää kommentteja.
Lipun vieressä tai päällä sai seisoa.
"Häpäisit kaikki laittamalla lipun lattialle."
"Isänmaallisuuden äärimmäisin muoto." "Sinut pitäisi teloittaa maanpetoksesta."
"Olen saksalainen tyttö. Jos ihailisimme lippuamme, kuten te,
meitä kutsuttaisiin taas natseiksi. Lippu aiheuttaa teille liikaa ongelmia."
Tuhannet osoittivat mieltään näyttelyn edessä. Senaattikin vastasi.
Se äänesti lippunäyttelyn kieltämisestä.
Samana vuonna kongressi hyväksyi uuden lippusuojelulain,
jonka mukaan lipun häpäiseminen oli taas rikos Amerikassa.
Ensimmäisen lisäyksen tuen ei tarvitse ulottua -
Amerikan lipun häpäisemiseen.
Se on kansallisen yhtenäisyyden symboli.
Tarvitsemme yhtenäisyyttä.
Symbolit ovat tärkeitä.
Amerikkalaiset, jotka haluavat polttaa lippumme,
voisivat muuttaa Iraniin, Kiinaan tai Kuubaan,
jossa Yhdysvaltain lipun polttamiseen rohkaistaan.
Meistä tuntui, että kyseessä oli kuoleva imperiumi,
joka tarrasi epätoivoisesti symboleihinsa yrittäessään tukahduttaa sananvapauden.
Maanantaina lain voimaantulon jälkeen Dread meni Capitolille ystäviensä kanssa -
sytyttääkseen lippuja tuleen.
Meidät pidätettiin. Asia meni korkeimpaan oikeuteen.
Se olisi voinut aiheuttaa mellakan. Ihmiset suuttuvat tällaisesta.
Kun ihmisiä painostetaan kunnioittamaan poliittista symbolia,
heidän kunnioituksensa lippua kohtaan on melko merkityksetöntä.
Se oli merkittävä päätös.
Korkein oikeus päätti, että lipun polttaminen...
On ensimmäisen lisäyksen suojelema oikeus.
Perustuslaillinen oikeus sananvapauteen. 5 vastaan 4.
Lipun polttaminen on tehokasta osittain, koska riippumatta kielestä,
olipa kyse Etelä-Koreasta tai Kiinasta,
jokainen ymmärtää, että se on toisinajattelua.
Lain kumoamisen jälkeen -
Yhdysvaltain lipun läsnäolo on vain voimistunut.
Tutkimuksen mukaan 60 % amerikkalaisista sanoi -
pitävänsä lippua esillä kotonaan, toimistossaan tai autossaan.
Isänmaallisuuden kulttuuri voi toimia suojelevana kilpenä -
kuviteltua tai todellista vihollista vastaan.
Syyskuun 11. päivän jälkeen tapahtui kolme asiaa.
Ihmiset menivät kirkkoon, he luovuttivat verta ja ostivat lipun.
Walmart ilmoitti myyneensä 116 000 lippua 11. syyskuuta -
ja 250 000 seuraavana päivänä.
Määrä oli yli 20-kertainen vuoden takaiseen verrattuna.
George W. Bush ja hänen avustajansa käyttivät lippupinssejä.
Vaikka lipun heiluttaminen lisääntyi iskujen jälkeen,
maa saattoi ryhtyä toimiin,
jotka olivat ristiriidassa lipun edustamien arvojen kanssa.
Viharikokset muslimeja vastaan kasvoivat vuonna 2001 -
16-kertaisiksi edellisvuoteen verrattuna.
Sen vuoden marraskuisessa New Yorkerin kannessa -
oli monta lippua eräänlaisena suojana vähemmistöille,
joiden isänmaallisuuden USA kyseenalaisti.
Kuusi vuotta myöhemmin nuori senaattori Illinoisista -
ilmoitti pyrkivänsä presidentiksi.
Seison edessänne ilmoittaakseni,
että pyrin presidentiksi.
Hän ei käyttänyt lippupinssiä.
Päätin, etten käytä pinssiä rinnassani.
Sen sijaan yritän kertoa amerikkalaisille, mikä tekee tästä maasta hienon.
Toivottavasti se todistaa isänmaallisuuteni.
Siitä ei pidetty.
Demokraattisenaattori Barack Obama aiheutti kiistelyä.
Kaikki käyttävät niitä pormestarista kongressin jäseniin ja presidenttiin.
On outoa, että joku ei halua tehdä sitä.
En ymmärrä liberaalia logiikkaa. He vihaavat lippua.
Takaiskun jälkeen Obama alkoi käyttää lippupinssiä.
Sitten maa valitsi presidentin, jolla ei ollut ongelmaa lipun suhteen.
Rakastammeko lippuamme?
Uskomme, että lapset pitäisi opettaa -
kunnioittamaan mahtavaa Amerikan lippuamme.
Jos polttaa Amerikan lipun, vankilaan joutuu vuodeksi.
Trump keräsi miljoonia uhattuna olevan Amerikan vision ympärille.
Ulkopuolelta...
Rakenna muuri!
...ja sisältä.
Kansakuntamme on ammattilaisanarkistien,
tuhopolttajien, ryöstäjien, rikollisten ja Antifan otteessa.
Taistele Trumpin puolesta!
Se innosti osaa heiluttamaan muita lippuja.
Tammikuussa 2021 mellakoitsijat hyökkäsivät Yhdysvaltain Capitoliin.
Lippuja oli kaikkialla.
Siellä oli Trumpin lippuja ja oikeistolaisia sotalippuja.
Keksityn oikeistolaismaan, Kekistanin, natsien sotalippuun perustuva lippu.
Nämä liput olivat mielenosoituksen symboli Amerikan vapaussodassa.
Konfederaation liput edustavat orjaosavaltioita,
jotka yrittivät erota sisällissodassa.
Mutta tämä ei ollut Konfederaation lippu.
Tämä oli.
Tämä oli vain Pohjois-Virginian armeijan taistelulippu,
mutta siitä tuli näkyvä symboli,
jota käytettiin kansalaisoikeusliikkeen aikana KKK:n -
ja jopa joidenkin osavaltioiden toimesta.
Valkoisen ylivallan kannattajat käyttävät lippua,
minkä vuoksi organisaatiot ja osavaltiot ovat kieltäneet sen.
Mellakoitsijat heiluttivat myös toista, uudempaa lippua.
Ohuen sinisen viivan symboli on peräisin Krimin sodasta 1800-luvulta.
Se alkoi siitä, kun brittisotilaiden punainen rivi -
lähti taistelemaan.
1920-lukuun mennessä Amerikan poliisivoimat -
olivat ottaneet sen käyttöön univormujensa värissä.
Siitä tehtiin lopulta tunnus.
Sininen viiva erottaa mustat puolikkaat.
Se merkitsee ihmisten suojelemista.
Ilman poliiseja maa olisi kaaoksen vallassa.
Tunnusta ei tunnettu poliisien ulkopuolella.
EMME SAA HAPPEA
Mitä haluamme? -Oikeutta!
Black Lives Matter -liike alkoi vuonna 2013.
Trayvon Martin, Michael Brown ja Eric Garner. Yksi tapaus toisensa jälkeen.
Pidetään hiljainen hetki.
Uskon, että poliisit kyllästyivät olemaan jatkuvasti etusivulla,
jossa heitä haukuttiin kauheiksi.
Poliisit Rafael Ramos ja Wenjian Liu tapettiin vuonna 2014.
Loimme Blue Lives Matter NYC:n sen takia.
Ja uusi symboli syntyi.
Ohut sininen viiva yhdistettynä Yhdysvaltain lippuun.
Minulle sininen viiva -lippu -
antaa syyn muistaa, miksi univormua käytetään päivittäin.
Mutta jotkut käyttävät lippua muista syistä.
Vuonna 2017 äärioikeistolaiset suunnittelivat kokoontumista.
Lipuille oli omistettu keskustelupalsta.
Yksi ehdotti lippua, jossa on sininen viiva.
Toinen oli samaa mieltä.
"Sitä kukaan ei voi sanoa epäisänmaalliseksi.
Voin laittaa sellaisen pihalleni tai autooni -
ilman syytteitä viharikoksesta."
Kun he lähtivät Charlottesvillen kaduille elokuussa,
kuvat järkyttivät maata.
Oli häpeällistä, että valkoisen ylivallan kannattajat käyttivät sitä.
Sen tarkoitus on muistuttaa jostakusta kuolleesta.
Sen tarkoitus ei ole aiheuttaa ihmisille harmia.
Se ei ole todellakaan rasistinen.
Kaikki eivät olleet samaa mieltä.
Olen kouluni ainoita värillisiä lapsia.
Ainakin minulle lippu koulussani edusti sitä,
että ihmiset eivät välittäneet poliisien tappamista ihmisistä.
Se pelotti minua ja teki oloni epämukavaksi.
En halunnut mennä kouluun.
Koulut ympäri maata ovat kieltäneet siniviivalipun,
myös Maxwellin koulu New Yorkissa.
Oppilaat pitävät symbolia uhkaavana.
Ylitarkastaja pitää ohutta sinistä viivaa poliittisena.
Sen jälkeen yhteisö -
alkoi laittaa Blue Lives Matter -lippuja esille yhdessä yössä.
He laittoivat lippuja pihoilleen ja liikkeiden ikkunoihin.
Se oli järkyttävää.
Se oli kaupan vieressä.
Ajattelin, etten vain enää käy siellä.
Anteeksi.
Tämä on musertavaa.
Oikeasti.
Tuemme kaatuneita poliiseja, tuemme poliiseja,
mutta olen kuullut tätä koko elämäni.
"Konfederaation lippu ei tarkoita sitä. Erilliset koulut ovat ihan okei."
Rasismi ei ole kuolemassa. Se vain mukautuu.
Lipun kaltaisten asioiden kohdalla ei ajatella monitasoista merkitystä.
Jokaisella on oma tulkintansa.
Meidän pitäisi ajatella lippuja sitä kautta, mitä reaktioita ne aiheuttavat.
Liput ovat yhteiskuntamme barometri.
Kun kansamme demokratian perusteiden kimppuun hyökätään,
ihmiset seisovat symboliensa takana.
On yllättävää huomata, minkä symbolien takana he seisovat.
Etelä-Afrikassa monet voisivat sanoa samaa.
Pääosin valkoisten äärioikeistolaisten liike järjesti mielenosoituksen,
jossa käytettiin vanhaa lippua.
Tämä aiheutti kansallista keskustelua ja historiallisen oikeudenkäynnin 2019.
Nelson Mandela -säätiö pyysi oikeutta kieltämään sen,
koska se edustaa vihaa ja syrjintää.
On liian kaukaa haettua väittää, että lippu edustaa vihapuhetta.
Mutta lopulta tuomari Mojapelon päätös oli selvä.
Millainen tahansa vanhan lipun esittäminen on vihapuhetta -
tasa-arvolain pykälän 10(1) mukaan.
Lapsemme voivat tutkia ja katsoa sitä museossa,
mutta sitä ei tarvitse liehuttaa niiden edessä, keitä se loukkaa.
Liput eivät ole äänettömiä kankaanpaloja.
Ne kuvastavat arvojamme.
Ne kuvastavat pyrkimyksiämme.
Vuonna 1995 Etelä-Afrikassa järjestettiin Rugby World Cup.
Se oli maan ensimmäinen merkittävä urheilutapahtuma apartheidin jälkeen.
Etelä-Afrikka voitti yllättäen kaikki.
Jopa kommentoijat sanoivat, ettei se ollut pelkkä peli.
Upea hetki koko Etelä-Afrikalle.
Nelson Mandela hurraa muiden mukana.
Lippujen meri.
Joukkue koostui enimmäkseen valkoisista.
Nelson Mandela käveli kentälle -
ja sanoi lipun alla, että me kaikki voimme tuntea olevamme yhtä -
ja hyväksyä muut, kuten lippu pyytää meitä hyväksymään.
Lippu on tyhjä valkokangas, jolle jokainen voi heijastaa -
omat ihanteensa, toiveensa ja pelkonsa.
Kuka omistaa isänmaallisuuden?
Kuka puhuu maan puolesta?
Kuka määrittelee identiteettimme?
Mihin samaistumme?
Kenen kadut? Meidän katumme!
Meistä ei tullut tasa-arvoinen yhteiskunta yhdessä yössä.
Kehityimme siihen suuntaan, jota liput edustavat.
Tekstitys: Jerry Savolainen