DET VAR EN GÅNG
Det var en gång en tid då världen styrdes av kungar och drottningar.
I nästan alla samhällen stod de högst upp
och hävdade att deras absoluta makt var gudagiven.
Så funkade det i årtusenden.
Men på 1600-talet spreds en radikal idé bland massorna.
Tänk om alla föddes som jämlikar
och om folket hade rätt att utse sina ledare.
Det var en revolutionerande tanke, som vände upp och ner på monarkin
och gav inspiration till faktiska revolutioner.
Världen bestod nästan uteslutande av kungadömen, men sen blev det så här.
Nu återstår bara 43 monarkier, med olika mycket makt.
En del har fortfarande absolut makt.
Alla är olika, men alla är kungar, för det finns inga absoluta drottningar,
och de kan fatta beslut åt sina medborgare som inte kan rösta bort dem.
Så har monarkier alltid fungerat.
Sen finns det nyare och märkligare monarkier också.
En del har särskilt beskydd,
men alla härskar över demokratier på ett symboliskt sätt.
För inte alltför länge sen
styrde de sina länder med oifrågasatt makt.
Det var så de fick jobbet.
De flesta är europeiska
eller gamla brittiska kolonier, som Jamaica.
Att drottningen av England är Jamaicas statsöverhuvud
känns löjligt på 2000-talet.
Det ska vara ett postkolonialt land, och ändå klamrar vi oss fast vid imperiet.
Drottningen borde inte vara statsöverhuvud.
I Storbritannien stödjer de flesta monarkin.
Alla ceremoniella monarkier förutom en har majoritetens stöd i hemlandet.
Delvis för att de säljer in en saga.
Alla växer upp med sagorna.
Nån kysser en groda och den förvandlas till en prins.
Många av oss växer upp med såna sagor.
De sagolika stunderna, de storslagna bröllopen,
de spektakulära uppvisningarna...
Det är sånt som folk bara drömmer om.
Det är som taget ur en Disney-film.
Och fantasin, fulländad av den brittiska kungafamiljen,
har nu en stor del i att kungafamiljer överlever.
Kungafamiljens främsta mål är att överleva.
Som elitinstitution oroar den sig mest för kontinuiteten.
Men hur i hela världen gick det till?
Hur gick de från absoluta härskare till sagolika kändisar?
Och hur länge kan fantasin hålla?
Nu axlar drottningen den kungliga manteln.
Japanerna kallar honom Guds kejsare.
Hur väl Storbritannien lyckas hålla ihop de löst vävda banden
efter krigets slut är avgörande för framtiden.
Tiotusentals begav sig ut för att få en glimt av paret.
Det var ett kungligt sagobröllop utan dess like.
Kungafamiljen har en särskild plats i allas våra hjärtan.
Deras lycka är vår lycka.
Ceremoniella monarker är fascinerande.
De har allt man kan förvänta sig av gamla kungar och drottningar.
Kronor, troner, palats...
Men de är i princip maktlösa.
Även världens mest berömda monark,
Storbritanniens drottning Elizabeth II, är en galjonsfigur.
Hon har ingen faktisk politisk makt.
Hon stiftar inga lagar.
Hon ska inte utöva inflytande på politiker eller politiska partier.
Istället uträttar de symbolhandlingar,
som att öppna parlamentet med ett anförande,
ta emot statsbesök från hela världen,
och stå på balkonger och vinka.
De gillar verkligen det.
SPANSKA KUNGAFAMILJEN
När man saknar politisk makt är man huvudsakligen oomtvistad.
Man kan inte fatta beslut som gör invånarna upprörda.
Att vara opartisk är en viktig del av den moderna monarkin.
Jag gillar deras opolitiska hållning. De tar inte ställning.
Man skulle inte kunna ha en neutral ledare som står över politiska sakfrågor
om statsöverhuvudet var folkvalt.
De har också en otrolig förmåga att ena ett land.
Se bara på pandemin och hur drottningen lyckades ena folket.
Även om svåra tider ännu väntar, får vi söka tröst i
att det kommer bättre tider.
Det kan också ge en lugnande kontinuitet
att se samma figur genom åren eller årtiondena.
Och samma familj genom århundraden.
KAPITEL 2 BLODSBAND
HANS KEJSERLIGA HÖGHET ÄRKEBISKOP AV ÖSTERRIKE
Det är en förfader till morfar, kejsare Franz Josef av Österrike.
Kejsare Franz Josef var den längst sittande monarken
i Europa på sin tid.
Han representerade ätten Habsburg.
Habsburgarna är en av Europas äldsta kungliga dynastier.
Gézas förfäder härskade i mer än 600 år.
Idag bor han i Bronxville i New York.
Här i USA är jag bara en vanlig människa,
men i Europa är det fortfarande många kretsar
som ser ätten Habsburg som nåt speciellt.
Andra habsburgare var mindre lyckligt lottade.
En släktgren som fick sin början på 1500-talet
var så angelägen om att behålla makten inom släkten
att de gifte sig med varann. Ofta.
Kusiner, morbröder och syskonbarn,
och ännu fler kusiner.
Resultatet blev olyckligt.
Som den framskjutande habsburgska hakan.
Den var så vanprydande
att konstnärer försökte minimera den.
År 1700, på grund av allt ingifte,
upphörde den spanska släktlinjen då inga fler barn föddes.
För Géza är det bästa med att inte vara regent
att han själv får välja maka.
Jag är otroligt lyckligt lottad som inte behöver gifta mig kungligt.
Jag har en fantastisk fru,
som delar mina intressen.
Jag är en lyckligt lottad man.
De ceremoniella monarkierna har lättat på kraven.
Drottning Elizabeth är gift med sin brylling.
Båda är ättlingar till drottning Viktoria.
Men hennes barnbarn har större frihet i valet av partner.
I hälften av länderna med ceremoniella monarkier
kan nästa monark bli en drottning.
Moderniseringen kan vara nyckeln till överlevnad.
Den japanska monarkin är den längsta ärvda och fortlöpande dynastin i världen.
Den nuvarande kejsaren är Japans 126:e.
Och pressen var hård på nuvarande kejsarinnan Masako
att få fram den 127:e.
Så hård att hon drog sig undan.
När hon till slut fick barn, blev det en flicka
och flickor får inte tillträda tronen.
Trots att hon är dotter till kejsaren
hänger den tusen år gamla dynastins framtid på den här pojken.
Hennes lilla kusin.
Tronföljden är den stora utmaningen för Japan.
De riskerar bokstavligen att dö ut.
I alla monarkier finns grundregeln kvar:
Makten ärvs.
Pengarna också.
KAPITEL 3 RIKEDOM
Ceremoniella monarkier får oftast skattepengar.
Summan beräknas olika, men det brittiska kungahuset får mest.
En del menar att investeringen lönar sig, då den genererar så mycket inkomst.
Vissa uppskattar inkomsten till 700 miljoner dollar varje år.
Men det är svårt att räkna ut.
Buckingham Palace har ungefär 15 miljoner besökare varje år.
Slottet i Versailles har tio miljoner,
trots att Frankrike inte har haft en kungafamilj på århundraden.
Men den brittiska monarkin lever inte bara på skattepengar.
Den äger spektakulära egendomar som är köpta med offentliga medel.
Värdefulla samlingar.
Plus investeringar vi inte känner till, även om vi fick en glimt 2017.
Det är en av tidernas största läckor.
Miljontals läckta dokument avslöjar hur de rika,
däribland drottningen, investerar enorma summor i skatteparadis.
Ungefär tio miljoner pund ur drottningens privata förmögenhet
satsades i fonder på Bermuda.
För en historiker som mig är det fascinerande
hur liten inblick vi har i de kungliga finanserna.
Vi vet inte vad de har eller var de har det.
Men vi vet att stora delar av startkapitalet
kom från deras undersåtar, från tiden då de hade absolut makt.
De lägre klasserna tvingades betala skatt
i utbyte mot tjänster, mark, beskydd eller ingenting.
Kungligheter kunde ta vad de ville. Deras ord gällde.
De använde pengarna till att bygga slott
som de än idag kallar sina hem, både i Japan och i Storbritannien.
De lade också pengar på krig.
Ju fler platser som erövrades,
desto mer växte befolkningen och desto mer skatt kunde de kräva in
för att finansiera fler erövringar och få fler undersåtar. Och så vidare.
Sen fanns det ett lager till under allt detta.
Slaveriet.
På 1400-talet
började europeiska makter att erövra mark på andra sidan havet.
Till slut var nästan hela världen under europeiskt styre.
Det gav Japan inspiration att invadera sina grannar
och bygga upp ett eget imperium.
Men det brittiska imperiet var ett av de största nånsin.
År 1655 invaderade de Jamaica och gjorde det till imperiets nya juvel.
De grundade Royal African Company,
som sedan skeppade fler förslavade afrikaner till Nord- och Sydamerika
än nån annan institution.
Från Karl II och ända fram till kung Vilhelm III
hade den brittiska kungafamiljen monopol på slavhandeln.
De tjänade pengar på att kidnappa människor,
frakta dem till andra sidan världen
och sälja dem till plantageägare som gratis arbetskraft.
Kolonialismen och slaveriet var nära sammanbundna med monarkin.
Erövringen var rasistiskt motiverad.
Hela imperiets syfte var att samla undersåtar runtom i världen.
Under Vilhelm III:s tid förlorade Royal African Company monopolet.
Kungafamiljen investerade tidigt i slavhandeln
som blev en av landets största industrier.
Nästan tre miljoner människor fördes bort,
och många blev rika på det. Och de pengarna växer.
Enligt en studie är Storbritannien skyldigt Jamaica minst tre biljoner dollar
i ersättning för arbete som förslavade människor utfört.
För hela Västindien är summan 9,7 biljoner.
Om man följer pengarna ser man hur mycket
det brittiska imperiet har tjänat på sina kolonier.
Den stora orättvisan i det måste erkännas,
för spåren efter den lever kvar.
Storbritanniens välstånd bygger på slaveriet.
Slavhandeln upphörde på tidigt 1800-tal,
men världens imperier var fortsatt starka.
Striden om kontinenten blir hela Europas krig.
De stora chockerna från 1900-talet: det första och andra världskriget.
Händelserna leder till revolution.
Dussintals monarkier föll.
Vi flydde från Ungern, lämnade allt bakom oss,
och levde som flyktingar i några år.
Japan förlorade andra världskriget.
Kejsaren betraktas inte längre som gudomlig, utan som en vanlig dödlig.
Japan blev också av med sina kolonier.
Men inte Storbritannien som hörde till den vinnande sidan och fick mångas sympati.
Monarkin behövde hitta ett sätt att ändra sitt beteende
och sin image för att överleva i demokratins tidsålder.
De tog av sig sina kronor och ämbetsdräkter
och begav sig ut på gatorna.
Kungafamiljen blev snabbt
pionjärer på att använda en genomtänkt pr-strategi.
Avsikten var att göra den naturliga fienden, arbetarklassen,
till allierade.
Den sortens vändning
är central för deras överlevnad. Överallt.
Den 6 augusti 1962 blev Jamaica självständigt.
Jag var 11 år då.
Det var en storslagen händelse.
Vi skulle gå från att vara en koloni till att bli ett självständigt land.
Men det fanns en hake.
En av paradoxerna med det var
att prinsessan Margaret representerade drottningen.
Det skedde världen över.
Vi såg varsamt koreograferade scener.
Enligt tv-bilderna vi får se välkomnas de av invånarna.
De vill få det att framstå som om imperiet, eller Samväldet,
kännetecknas av harmoni, enighet, demokrati och jämlikhet.
Men under lång tid höll monarkin imperiet samman
med hjälp av förtryck och våld.
Av de 63 brittiska kolonierna som blev självständiga på 1900-talet,
valde nästan hälften att ingå i Samväldet.
Femton av dem gör det än.
Med andra ord är drottning Elizabeth ännu deras drottning.
I början av självständigheten var det många
som bara kände till Jamaica som brittiskt.
Vi sjöng:
"Leve Britannien, härska över haven.
Britter ska aldrig bli slavar."
Det slog aldrig våra lärare att vi var barn till slavar.
Hur kunde vi sjunga nåt så dumt?
För att vi identifierade oss med britterna. Vi var britter.
Jamaicas parlament öppnas så här varje år.
Män i brittiska uniformer och brittiska ämbetsdräkter och peruker.
Och ett tal av Jamaicas generalguvernör,
som utnämnts av drottningen av England.
Han fick ett kungligt emblem som ingick i hans uniform
tills det nyligen hamnade under lupp.
Bilden på Sankt Mikaels emblem
föreställer en ärkeängel med foten på djävulens nacke.
Människor började se den symboliska kopplingen
till vita kolonihärskare som förtrycker svarta undersåtar.
Man tänker: "Men hallå, vänta nu."
Guvernören själv sa att han ville ändra på det.
Formellt sett äger drottningen all offentlig mark i Jamaica
och i huvudstaden finns en staty av drottning Viktoria.
Sanningen är att det finns saker kvar
som vi kanske inte är medvetna om,
men som påverkar oss på ett omedvetet plan.
Att vi har drottningen som statsöverhuvud är ett typexempel på mentalt slaveri.
Vi måste frigöra oss från traditioner som binder fast oss vid det förflutna
och inte låter oss kräva frihet fullt ut.
Men det är inte den historien monarkin vill tala om.
Varumärket är inte politiskt längre, utan personligt.
Att leda Samväldet innebär långa vistelser utomlands.
Man kan se vilken uppoffring det är
på dessa glimtar av lyckan som kungafamiljen känner
när de är hemma tillsammans.
Monarkin har förvandlat familjen till ett företag.
Ett framgångsrikt företag, dessutom. Det handlar om känslor.
Vi kan alla känna igen oss i bilden av en vanlig familj.
Vi ser det här varje dag nu.
Det är en oerhört populär tv-genre,
men kungafamiljen var pionjärer för flera årtionden sen.
För första gången blev sånt som kungliga bröllop,
födslar och begravningar nationella händelser.
Och globala händelser.
Prins Williams och prins Harrys bröllop
sågs av mer än en fjärdedel av jordens befolkning.
Jag måste erkänna att jag såg prins Harrys bröllop.
Det var en stor händelse.
Vi uppmärksammar kungligheterna här i Jamaica,
men det är på samma sätt som man uppmärksammar en kändis.
Varför följer jag kungafamiljen?
För att den är tusen år gammal
och därmed är det den längsta ännu pågående realityserien i världen.
Dramatiken tar aldrig slut.
Mitt favoritminne är när drottningen var klädd i rosa
och när prins Harry och Meghan kysstes.
Det är en cool tradition att ha,
för jag ser mig själv som en sann traditionalist.
Jag älskar deras inflytande.
I en demokrati vill vi gärna tro att makten fungerar så här.
Från folket till styret.
Men i vår kultur har vi kvar den gamla triangeln.
Kungligheterna finns högst upp men media ger dem makten, inte Gud.
De utnyttjar det, och vi köper det.
Kungligheter överallt har samma strategi nu.
All uppmärksamhet i media ger en massa makt
och ingen visste det bättre än prinsessan Diana.
Hon var den första som riktade den uppmärksamheten till andra saker.
Prinsessan är en inspiration. Hon talar med och rör vid patienter,
och minskar fördomarna och rädslan för aids.
Besöket övertygade mig om att jag måste fortsätta vara delaktig
i den världsomfattande kampanjen mot landminor.
Hon tog på sätt och vis på sig en ny roll.
Hon presenterade sig som människovän.
Hennes söner har följt i hennes fotspår med eget välgörenhetsarbete.
Det som hände med oss och andra
är att man måste prioritera sin mentala hälsa.
Men i vissa frågor
är det svårt att vara människovän utan att bli kontroversiell.
Black Lives Matter-rörelsens återkomst var en särskilt viktig händelse.
Med tanke på Storbritanniens förflutna, med Samväldet och kungafamiljen,
är det en mycket svår fråga.
Kate och Williams organisation visade stöd på Instagram,
men utan att nämna deras namn.
De två som utmärkte sig då var Harry och Meghan,
som hade tagit klivet bort från institutionen.
Prins Harry vill förändra samhället.
Hans fokus är strukturell rasism.
Han engagerar sig i minoriteters situation.
Vi kan aldrig gå vidare om vi inte känns vid det förflutna.
Världen fick snart veta exakt hur personlig frågan var,
när de gjorde en omtalad intervju med Oprah 2021
och påtalade att institutionen hade missat en möjlighet.
Jag förstod aldrig varför man inte såg det som en fördel,
som en återspegling av världen.
I alla tider, men särskilt i vår tid.
Här sitter en av de främsta tillgångarna till Samväldet
som man kunde ha önskat sig.
Kungafamiljen svarade med ett uttalande.
"Frågorna som togs upp, särskilt den om etnicitet, är bekymrande.
Vi tar dem på stort allvar och kommer att hantera dem privat."
För många av de som lever inom Samväldet, gäller frågan mycket mer än bara familjen.
Den har väckt debatt i Jamaica.
En individ "härskar" över oss, men varken ser ut eller låter som vi.
Redan innan intervjun med Oprah
var det bara rekordlåga 30 % av jamaicanerna
som ville behålla drottningen som statsöverhuvud.
På Barbados meddelade man att man skulle avsätta henne.
Andra länder kanske följer efter.
Som kontrast har den japanska kejsaren börjat konfrontera landets förflutna.
Jag minns med djup ånger det senaste kriget.
Det kan ses som en politisk handling,
men samtidigt har det bemötts med respekt från japanerna själva.
Den kungliga sagan har alltid klippt bort de andra kapitlen.
Monarkins stora utmaning på 2000-talet är att behålla mystiken och auran.
Om man gläntar på dörren för mycket försvinner auran och mystiken,
och då är de som alla andra.
Folk vill ha monarkins magi.
Men för en del kungligheter har sagan varit en tung börda
som kan beröva dem deras lyckliga slut.
Andra fick sitt lyckliga slut genom att lämna kungligheten.
För de flesta kanske upprätthållandet av sagan betyder
att de måste se hela historien.
Enligt ett afrikanskt talesätt
har man inte hört hela historien förrän man hört lejonets version,
för oftast får man höra jägarens version, inte lejonets.
Det är på tiden att vi får höra lejonets version.
EPILOG DEN ANDRA SIDAN
Undertexter: Love Waurio