- Tänk, tvinga en 35-åring laga mat. - En man ska kunna laga mat.
- Pappa lärde mig skjuta. - Man kan inte äta skjutvapen.
- Nej, men jag kan beställa pizza. - Det är en god ukrainsk köttgryta.
Nej, nej, du måste skala dem. Där borta.
Vi har slut på salt. Tar du lite till mig?
- Snart. - Nu?
Ja, mamma.
Det är god ukrainsk köttgryta.
Vad är det?
Ni vill hämnas.
Jag vill också hämnas.
Men jag säger er som familjens nya överhuvud: 'Inte än.'
Det är ett dåligt beslut som kan få ödesdigra följder.
Det är din åsikt. Du bestämmer inte...
- Du behöver inte bli upprörd. - Jag är inte upprörd!
Maktsäten passar kvinnor illa.
Vi kanske ska söka Olegs efterträdare nån annanstans.
Tack, Gunnar.
Pappa respekterade dig. Vi glömmer inte det.
Men är du nedlåtande mot min mor igen så slår jag in skallen på dig.
Förstår du det?
För Gertrude.
För Gertrude!
Snygg frissa. Jag brukar inte gilla skalliga kvinnor.
Jag är glad att jag är ett undantag.
Så du är Rose.
Ta inte illa upp, men jag litar inte på dig.
Timmo sa att du var okej.
Men Timmo är en fitta och jag litar inte på fittor.
Är du en fitta?
Jag tror inte det. Men jag är så klart partisk i frågan.
Det var roligt.
Jag gillar det.
Vet du, jag har tänkt. På Ritchie.
Han har alltid varit duktig. Pålitlig.
- Hur länge har han jobbat åt oss? - Länge.
Just det.
Eftersom vi... ska omstrukturera så tänkte jag att vi kunde...
Jag vet att det inte bara är för tiden, men ändå...
- Du menar ge honom märket? - Han har förtjänat det.
Ja. Det har han.
Vi behöver hjälp.
Jim S, advokat och ekonomisk rådgivare till er tjänst.
Innan vi börjar har jag en fråga.
Hur mycket älskar du dina knäskålar?
- Får du upprepa det vi berättar? - Tystnadsplikten! Ja, ja.
Jag menar... nej. Jag kan inte säga till polisen det ni säger till mig.
Min make lämnade en bra verksamhet, men allt pappersarbete...
Självklart, inga problem. Bara så jag vet, vad snackar vi?
Är ni skattebrottslingar? Eller är ni mord/rån/våldtäkts-typer?
- Inte våldtäkt. Men ja. - Härligt. Ska vi sätta igång?
Vi skapar ett vackert kalkylark och följer alla intäkter detaljerat.
Vem levererar? Hur ofta? Hur mycket? Är det jämt flöde?
Sen sorterar vi intäkterna: sprit, droger, vapen, utpressning, spel.
- Sluta! - Vad gjorde jag?
Du skriver inte på fönstret! Använd papper som normala människor.
När man tvättar pengar måste det vara kontantdrivet-
-och måste ha en trovärdig stark varierande intäkt från år till år.
Verkligen? En faktisk tvättomat?
Nästan poetisk rättvisa, va? Fast utan poesi. Och rättvisa.
- Vad pågår här? - Du är kvinnan vi letar efter.
- Finns det nåt avskilt rum där vi... - Hur mycket?
- 4 pund för normal, 5 pund för... - För stället. Hur mycket?
Jag tror att ni misstar er. Jag är inte till salu.
Finns det nåt avskilt rum där vi kan prata?
- Mes. - Tyst.
Vi ser ut att ha hittat pengarna som saknades.
- Ja? - Tim har haffats av polisen.
- När han sålde vapen i hamnen. - Låt honom svettas till på onsdag.
När du hämtar honom, säg att vi tar 10 % av hans andel i två månader.
Nej... Hur ska jag säga det? Han släpps inte mot borgen.
Domaren sa det var risk att han kan påverka vittnena före rättegången.
- Rättegång? Tog de vår sändning? - Nej. Han har sålt vid sidan av.
Jävla Tim!
Du vet vad jag hade gjort med dig om du var Tim, va?
- Tyst! - Förlåt, ma'am.
Hur illa är det?
Aj. Han är vår enda vapensmugglare, så det är 15 % minus på vårt brutto.
Vi kommer att sakna honom mycket. Det kan vi nog säga.
Om ni söker en ersättare, tillfälligt eller på annat sätt-
-så vet jag en tjej som jag har hört bra saker om.
- Vem är hon? - McGowans, du vet?
De hade ett liknande problem, i mindre skala-
-men hon fixade det de behövde på under en vecka.
Kolla upp henne. Verkar hon okej, ta henne till mig.
Jag vet att det nog inte är det bästa tillfället.
Massa problem och som du sa är det nog bättre strategiskt att inte...
- Men ändå. - Pappa.
De går runt fria som fågeln och vi vet inte ens vilka.
Det knäcker mig! Du anar inte.
Jag och Ritchie kan luska lite innan spåret kallar. Om ett år är det kört.
Vi slår mot dem, de slår till mot oss.
- Hade vi överlevt det just nu? - Gunnar sa att vi måste visa styrka.
- Håller du med Gunnar? - Det är sant, vem som än sa det.
Du vill vänta, men är det nånsin läge att starta en konflikt?
Du pratar bara om att vänta, va?
Vad vill du att jag ska göra med... efteråt?
Lämna det.
Dem. Bara lämna dem.
- Den nya tjejen är där ute. - Skicka in henne.
AJ, det här är Gertude. - Gertrude, det här är AJ.
- Du är ung. - Du är gammal.
- Varför AJ? - För att Ritchie tycker han är rolig.
- Det är han inte. - Varför AJ?
- Du kan kalla mig Rose. - Varför är du här, Rose?
Ritchie sa att du ville träffa mig.
- Är du en duktig smugglare? - Jag vill inte skryta, men...
Här. Smaka på det här.
Ukrainsk köttgryta. Svampen måste vara färsk.
- Det är gott. - Var inte artig.
För mycket salt. Salt är som tillit.
För lite, tillsätt lite till, men saltar man för mycket, så...
Det är sant, jag saltar min gryta för mycket. Men ifråga om tillit...
- Varför är du här? - Ritchie sa att du ville träffa mig.
- Du har redan sagt det. - Jag förstår inte.
Nej. Vi jobbar bara med smarta människor, så du kanske ska gå.
Jag kom för att er förre fuckade upp och greps. Hur smart var det?
- Inte särskilt. - Drog han in ens 100 tusen i månaden?
- Kan du bättre än så? - Förolämpa mig inte.
Hacka de där fint.
Gertrude! Hej.
Jag bara... Jag bara letade efter min mobil.
Den här?
Tack.
- Grattis på födelsedan. - Tack, tack! Det luktar gott.
Jag ger mer för användarupplevelsen med direkt åtkomst till nya appar.
- Hur kan du vänta ett halvår på... - För fem år sen var det vettigt.
Plattformen är för klen för VR och förstärkt verklighet. Snapdragon!
Så jag frågade om det passade dåligt just då-
-och Max skrek: 'Det passar klart som fan inte bra!'
Tal!
I fjol skämdes jag för mina glasögon, men inte längre.
Jag vill bara tacka alla som är här.
Och jag menar inte bara för festen.
Fjolåret var ett jobbigt år och det betydde mycket för mig att få stöd-
-av så fina och starka människor som ni.
- Tack. - Inte du.
Jag menar alla. Alla här har hjälpt till på nåt sätt.
Vissa på små sätt, andra på stora sätt.
Men alla hjälpte till.
Utom en person.
Nån använde Olegs död till att stjäla från familjen medan den var svag.
Du vet vem du är.
Jag vet vem du är.
Res dig upp nu, så alla andra också kan få veta.
Sluta!
Vilken mjuk, svag man.
Kryp nu iväg. Och kom inte tillbaka.
Jag sa kryp.
Makt och styrka är inte samma sak.
Du är en svag kvinna, Gertrude.
Och det vet de allihop.
- Det är okej att vara trött. - För dem, inte för oss.
Om de är trötta så är det för att 'de jobbar hårt'.
Om vi är trötta så är det för att vi är mjuka. Svaga. Alltid svaga.
Klar, mamma?
- Vill du att jag ska följa med? - Ledsen. Det är bara för familjen.
Gänget snackar. De frågar jämt och jag vet inte vad jag ska säga.
- Att knipa käft och jobba. - Är det bra för moralen?
- Pengar är bra för moralen. - Du kan inte köpa lojalitet!
Var inte barnslig. Du är arg för att jag inte gör som du vill.
Nej, jag är arg för att du inte säger varför.
För att han är död.
Och inget som du eller jag gör stoppar honom från att vara död!
Och det kan kosta oss allt som vi har byggt upp igen. Varför?
För att visa att det spelade roll, att han spelade roll.
Tror du han kikar upp besviken och undrar varför vi inte hämnats honom?
- Tror du han hamnade i helvetet? - Jag tror inte på sånt. Inte alls.
- Jag tolkar det som ett ja. - Tolka det som du vill, jag måste gå!
Vad är din plan här?
Vårt hus brinner! Jag måste släcka elden!
- Vilken eld måste släckas i dag? - Vår expansion österut haltar.
Vi förlorar kriget i Manchester. Våra importörer spär ut varorna.
Och våra langare snor av oss. Arthur kämpar för att tvätta kontona-
-och en korkad politiker vill dubbla bevakningen i kanaltunneln-
-för att stoppa drogsmugglingen och det vore väldigt dåligt för oss.
- Jag bryr mig inte. - Jag måste det. Därför måste jag gå.
Gjorde du det?
Var det du?
Förut var du en god son. Vad hände?
Min pappa mördades och min mamma gjorde inget.
- Du gav mig inget svar. - Jag svarar inte på såna kränkningar!
Jag önskar att du kunde göra det.
- Inte nu! - Vad?
Jim ringde. Magasinet i Greenwich, det stora? Polisen slog till där.
- Vad tog de? - Rubbet.
- Jävla skit. - Hämta Jim!
- Vill du prata om det nu? - Ja.
Vad vill du att jag ska säga? Vad skulle kunna göra dig nöjd?
Att vi får luska om mordet på pappa så fort vi styrt upp magasinsstrulet.
Och att du ger mig mannarna jag behöver för att lösa det vi hittar.
- Okej. - Okej?
Okej.
Vilka visste om Greenwich-magasinet?
Du, jag, Jim, kanske tre till. Hur så? Tror du att nån har golat?
Nej. Ingen golar.
Vi måste ha gjort ett misstag.
MIKROFON
Ja, du har rätt. Vi måste vara försiktigare.
Det måste vara ett insiderjobb. Nån som lätt kommer in på kontoret.
Jim är borta. Ingen har sett honom, lägenheten är tom. Han har stuckit.
Hitta honom!
Varför hade du på dig de här, Jim? Vem försökte du gömma dig för?
När vi hittade honom hade han töntglasögon och lösmustasch.
Och en enkelbiljett till Uzbekistan på sin mobil.
- Uzbekistan? - Ja, de har inget utlämningsavtal.
- Du satte en mikrofon på mitt kontor. - En mikrofon? Vad yrar du om?
- Svara henne! - Jag vet inte vad som hände.
Men de hittade er gömma och har varit er på spåren länge.
Enda skälet till att ni inte häktats är att de bygger upp åtalet mot er.
Vi måste sticka, fly nu.
- Varför stack du utan att säga nåt? - Jag fick panik.
- Jag trodde ni skulle fly. - Men du ringde oss inte direkt, va?
Du ville kanske ha försprång? Bättre att vi än du åkte fast?
Det var inte Jim.
Vem annars? Och han försökte sticka. Det är så gott som ett erkännande.
Han har ballar som en valp. Han kan inte ha placerat pennan.
Vem om inte han då?
De tror att jag är en mjuk kvinna med ett mjukt hjärta.
- Jag skulle ha dödat Gunnar. - Folk är får.
Skäll, så går de dit man vill ha dem.
Skicka ett meddelande till dem.
- Ett möte? - Ja, här, i morgon.
Se till att alla kommer. Ett väldigt viktigt möte.
Jag ser till det.
Då får vi se vem som...
Och vi får alla andra att se vad som händer.
'Denna mikrofon hittades i går på mitt kontor.'
'Jag hoppas att nån fortfarande lyssnar'-
-'så de kan höra hur vi hanterar sånt här.'
'Men först'...
'låt oss se om vi har några andra objudna gäster här i dag.'
Äh, lägg av!
Vad fan är det där? Den är inte min. Den är inte min.
Max? Kom igen, du vet att jag aldrig skulle göra det.
Han måste ha lurats till det. Använd skallen en kort stund.
Gertrude, jag är en i familjen. Släpp, ditt as! Jag är en i familjen.
Du vet att jag aldrig skulle göra det.
- Det är fan hon. - Dra inte in mig.
Jag har sett dig smyga runt, subba!
Min mobil var inte ens på ljudlöst! Mobilen ringde ju, för helvete!
Ta ner kniven. Ta ner knivjäveln! Annars gör jag slarvsylta av dig!
Mamma, gör det inte. Gör det inte, snälla. Det är Ritchie.
Snälla, sluta. Det är ju Ritchie.
Du vet att det inte var jag. Nej! Snälla.
Nej!
'Föreställningen är slut. Jag hoppas att publiken och lyssnarna förstår'-
-'hur vi hanterar sånt här.'
Jag hittade honom på kontoret där den första pennan hittades.
Jag tänkte inte mer på det då, men nu...
Max. Max. Max! Kom tillbaka!
Max. Max, jag måste prata med dig. Nej, snälla, gå inte! Nej, gå inte!
Jag kunde bjudit på nåt att dricka, men du dricker ju inte.
I dag gör jag det.
Han lugnar ner sig. Du hade inget val.
Han knuffade mig.
- Va? - Max. I...
Jag föll.
- Gjorde han dig illa? - Nej, det skulle han inte göra.
Inte så här.
Inte för att man kan klandra honom med hans gener.
- Hans gener? - Hälften är från mig. Så funkar det.
Din man. Gjorde han aldrig...?
Jag babblar.
För mycket av de fina grejerna.
Hej.
Jag undrar om du...
kanske kan visa mig hur man lagar den där specialgrytan med svamp?
- Ja. - Vi kan åka och plocka lite.
Grundskolan i Gloucestershire, gymnasiet i Bromley.
Gick ett år college där också innan jag hoppade av.
Det är så jävla grymt.
- Har du kommit på ett hemligt alias? - Margaret.
Jisses, vad tråkigt! Det är min systers säkerhet vi snackar om.
- Jag gillar den här. - Nej, den är suddig.
Vad sägs om att vi kallar dig Rose?
- Vem är de här ifrån? Michael? - Han kan ju önska sig.
- Att han köpt rosor till dig? - Tyst, ditt logikmonster!
- Vem då? Nej! Inte Peter? - Det vet du.
Jag trodde att du hatade honom för hans fru.
Frun finns inte mer. Han lämnade henne för mig.
- Och det säger du nu? När var det? - För ett par veckor sen.
Veckor? Och här berättar jag alla detaljer i mitt livs historia.
- Jag älskar ditt surmulefejs då. - Är det därför du alltid retar mig?
Jaha. Några tidigare domar?
För snatterier. Och en för att jag slog en p-vakt som gav mig böter.
Men utöver det har jag aldrig suttit mer än en natt i finkan.
- Några hobbies? - Sport, krogliv, bio. Bowling är kul.
- Politiska åsikter? - Konservativ. Inga bidrag alls.
- Familj? - Nej, föräldrarna dog i en bilolycka.
- Födoämnesallergier? - Laktos som barn, det gick över.
- Lagar du mat? - För att jag är så bra.
- Har du spelat fotboll? - I hela gymnasiet. Högerback.
Vann ni nåt?
Fan.
Det är normalt att glömma saker, särskilt från barndomen. Tänk så.
Du klarade dig bra. Bara en sak... Har du inte en syster?
Rose har inte det.
- Ändrade du det av nån anledning? - Ja.
Men då så.
Redo för ditt första uppdrag? Jonathan Truman.
Småtjyv, men han har sålt för många stulna smycken för att få gå fri.
Du ska träffa honom och köpa nåt.
Vi behöver ingen inspelning eller så. Ditt vittnesmål räcker fint här.
Visst.
Men jag litar inte på dig. Timmo sa att du är okej.
Men Timmo är en fitta och jag litar inte på fittor.
Är du en fitta?
Jag tror inte det. Men jag är så klart partisk i frågan.
Det är roligt.
Jag gillar det.
Varsågod.
- Tror du att jag är dum? - Nej. Jag tror inte att du är dum.
- Skulle jag inte känna igen snutsvin? - Nej, nej. Snutsvin? Vad yrar du om?
- Du tycker jag är en jävla fitta! - Nej, nej, det gör jag inte.
Du gjorde det mycket klart att du inte gillar fittor.
Du dyker upp helt plötsligt, lite för ivrig, lite för desperat.
- Vi kan bara gå. - Gå?
Vet du hur jag aldrig åkt fast? Jag har bra näsa och du stinker.
Du går ingenstans. Tror du jag är dum, din jävel?
- Jag tror inte att du är dum. - Du är så uppenbar.
Vi slutar bara! Sänk pistolen, så kan vi prata om det här!
Snälla, jag bönfaller dig! Sänk pistoljäveln!
Du är död, Lily.
Och så ung. Så synd.
Andrew. Trevligt att träffas. Beklagar mitt språk.
Fy fan.
Jag såg ingen förhärdad brottsling som ofta beskyllts för att vara snut-
-och är trött på hela köret nu.
Du såg ut som en polisaspirant som avslöjats och pissade ner sig.
- Fan för dig! - Jag räddade dig, men fan för mig.
- Ja, fan för dig. - Många misslyckas på första jobbet.
Därför ser vi till att det inte betyder nåt.
Michael står på tur. Ska du med och se honom klanta sig?
Du behöver inte ha matchande trosor och behå.
Du kan ha nåt gult upptill och nåt turkost med sjöjungfrur...
Blir man påkörd och måste opereras så vill man ha matchande underkläder.
- Jag har aldrig tänkt på det så. - Nej, nej, nej, allt det där...
För mycket salt. Du täpps igen.
- Smaka först och klaga sen. - Varför står det currypulver här?
Hade du i curry i soppan?
Det blev lite mer curry än väntat. Jag knackade på burken och...
Har jag inte lärt dig laga mat?
- Okej, vill du smaka? - Nej. Storasyster smakar först.
Men du är den yngre systern och jag har mer att leva för än du.
Du har styrt mig in i det här hela livet och nu sätter jag ner foten.
- Nej. Nej. Nej. - Kom igen, bara lite. Gapa.
Skulle du inte köpa en bäddsoffa till mig?
Skulle du inte sova hemma mer?
Då vaknar du ju inte till din systers vackra ansikte varje morgon.
Det vore så sorgligt.
Då skulle du inte kunna ge mig frukost på sängen. Och... Akta.
Såna här uppdrag är ett maraton, inte sprinterlopp.
Alla deras mest betrodda medlemmar är märkta med en svart ring.
Det är ditt mål.
Och det tar dig väldigt lång tid att få dem att lita på dig så mycket.
- Hennes son Max då? - För högt uppsatt.
- Efter farsans död är Max andreman. - Ritchie. Max litar på honom.
Går Ritchie i god för mig så är jag inne.
Vi planterar en historia om Rose Walker, en stentuff vapensmugglare.
Vi haffar deras nuvarande importör och får dem att vända sig till dig.
Ritchie får det bli.
Det finns ett möjligt problem.
Med dem du infiltrerar är risken stor att folk runt dig dricker mycket.
- Rädd att jag ska döma dem? - Mer att du ska ta efter dem.
Jag har inte druckit på 521 dar. Hur många av dina agenter kan säga det?
De flesta av mina agenter hade inte behövt säga det.
De vet mycket, du måste veta mer. Detaljerna är avgörande.
Om du snubblar på orden eller stammar, misstänker de dig.
Nu... berätta om SIG Sauer för mig.
SIG är ett schweiziskt företag och initialerna står för-
-Schweizerische Industrie Gesellschaft, grundat 1860.
Namnet SIG hörs ännu ofta, mest i samband med SIG Sauer-serien.
Den mest populära modellen är...
P226 ST tack vare dess svaga rekyl.
P226 väger 964 gram, tar vanliga 9x19 parabellumpatroner-
-och inspirerade till andra modeller som till exempel P228 och 229.
Alla i serien är lätta att ladda, krånglar aldrig, är fint balanserade.
Bra.
Jag köpte den för en månad sen. Vad kan du berätta om den?
- Får den ligga där för bartendern? - Vi äger stället.
- 'Vi'? - Vi kommer till det.
- Vad kan du berätta om den? - Den ser cool ut.
- Men...? - Den ser cool ut.
- Jag bryr mig inte om det. - Det kanske du borde.
Den bästa pistolen är den som du aldrig behöver avfyra.
- Behöver du avfyra din pistol ofta? - Tillräckligt ofta.
- Hur ofta är det? - Oftare än jag hade velat.
På grund av ditt jobb för 'vi'?
Trodde du att jag behövde pistol bara för att skrämmas?
Den som köper en cool pistol som skjuter snett-
-bryr sig mer om pistolens utseende än funktion.
Om jag sökte nåt rent funktionellt, vad skulle du rekommendera?
En stor kille som du? P226.
Jag föredrar P300:an.
Jag föredrar folk som inte ljuger. 300:an började aldrig tillverkas.
- Vad dricker du? - Jag dricker inte.
- Varför inte? - För att jag drack förut.
- För mycket och för ofta. - Låter kul.
- Det var det. Ett tag. - Du! En öl och en mineralvatten.
- Jag tar gärna äppeljuice. - Stryk vattnet, vi tar en äppeljuice.
Min gamle vän åkte på semester. Fan vet när han kommer hem.
- Jag söker en ny leverantör. - Åkte han på semester?
- Du ställer för många frågor. - Du besvarar för få.
Han fuckade upp och åkte fast.
- Jag vill veta vem jag dealar med. - Ritchie.
Trevligt att träffa dig, Ritchie. Som företräder de mystiska 'vi'.
Trevligt att träffa dig också, lilla fröken äppeljuice.
Och som sagt, vi kommer till det.
Vem är det? Jag hoppas att du gillar att stå ute i trappen.
Det är Ritchie. Jag tog med en vän. Öppna nu.
Sno på, för helvete.
Kom igen!
- Det var fan på tiden! - Och vi vet!
- Vet vad? - Att du är snutjävel. Jävla golare.
- Var är ditt polisleg? - Och var är kameran?
Sitter kameran i lampan? Hej, mamma!
Var är vapnen? Du ska sälja vapen. Var är de? Slarvigt.
Övade ni där ute eller improviserar ni allt?
Vet du vad det här betyder? Att vi inte är några jävla idioter.
Absolut.
Tror du att vi skämtar?
Jag tror att det är 45 sekunder av mitt liv som jag aldrig får tillbaka.
Jag sa ju att hon var cool.
- Okej. Nu åker vi. - Vart?
Är du med? Eller är du inte?
- Vi ses där nere. - Sno på då. - Kom igen nu, gullet.
Kom igen, din late fan.
Det räcker nu.
Rose. Kan du gå och ta ut liket ur bilens bagageutrymme?
Herregud!
Såg du henne knäböja med honom? Hon knäcktes som en torr kvist!
- Vilken kämpe, va? - Skitroligt...!
Det är vår invigning. Jag visar dig Ritchies video när vi är tillbaka.
- Han släpade aset 800 meter, va? - Feta Bob som åt sig till döds.
Det måste ha varit en stor man.
- Fick du nånting inspelat? - Visst. Jag spelade in allt.
Förhörde Gertrude som erkände allt. Vi behöver bara kirra protokollet.
- Jag vill inte pressa dig. - Men det ska du göra.
Vi måste visa resultat.
Vi har inte höjdarnas stöd för uppdraget.
Vad hände med maratonliknelsen?
Den gäller. Därför måste vi se till att vi inte blir nedlagda än.
Ta den här. Den har mikrofon i sig. Rundupptagande.
Den är inte lika effektiv som att bära micken, men säkrare.
- Säkrare efter att den planterats. - Om du inte är sugen...
- Jag är okej. - Sluta klaga då.
Jag tror att jag har rätt att klaga lite.
Din kvot för nästa kvartal är slut, så knip igen.
Ge mig nåt som jag kan visa gamarna så vi kan få dem att sluta jaga oss.
Ritchie tar mig nånstans i morgon. Jag ska nog träffa chefsdonnan.
- Hoppas vi får en testaffär. - Bra.
De behöver din hjälp, så spela motvillig. Kom ihåg...
- Låt dem jaga mig. Vi sa detta. - Begär hälften i förskott.
- Det är 100 000. Det ger de aldrig. - Begär hälften och håll fast vid det.
De har inget val. Och ta den här.
Försök placera den på nåt intressant ställe.
Vi jobbar bara med smarta människor. Du kanske ska gå.
Den förre killen fuckade upp och greps. Hur smart var det?
- Kan du göra bättre? - Förolämpa mig inte.
Hacka de där fint.
- Jag har tillitsproblem. - Bra överlevnadsmekanism.
- Vad? - Det är smart att vara försiktig.
Vad kan du göra för mig? Om jag litade på dig.
200-300 vapen i månaden beroende på vad du vill ha.
- Hälften i förskott. Som försäkring. - Många vapen, massa pengar.
- Du kanske sticker. - Jag blir kanske skjuten i nyllet.
- Du kanske tror du kan gömma dig. - Jag har kanske stora utgifter.
Eller jag har kanske blåsts av kunder som vill ha mycket och sen bangar.
Jag försöker inte kaxa mig, men du betalar hälften i förskott.
Du får allt du vill ha och i tid-
-för jag betalar dem jag jobbar med i förskott så de inte krånglar.
Om du inte kan acceptera det så är det okej.
Det var jättetrevligt att träffa dig.
- Hemlagad mat när det är som bäst. - Jag är trött nu och lägger mig.
Nej, nej, nej. - Trevligt att träffa dig, Rose.
- God natt. - God natt, mamma.
- Var är muggen? - In där och till höger.
- Den levereras på fredag. - Vilken?
Min mobil.
- Samma som du har nu? - Nej, den uppgraderade.
Har de uppgraderat skalet? Varje halvår släpper de en ny.
- Med nåt nytt vore det värt det. - Den är ny. Den är snyggare.
- Ny färg? - Den är blank.
Jag hör den.
Den slutade! La du på?
Nej, den slutade ringa.
Ring den igen!
Jävla skit.
Om du fyller min röstbrevlåda så blir jag arg.
- Hej, AJ. Har du...? Vad gör du här? - Jag var tvungen att gå på toa.
Har du sett min mobil? Jag hörde den ringa förut, men hittar den inte.
Du kan utesluta muggen.
Är allt okej?
Det här är lite pinsamt.
Jag tror att du griper efter halmstrån, tjejen.
Skämtar du med oss, din jävel?
Massa, massa pengar. Väldigt bra byte. Jättestort.
Fast nästan inte.
Hon trodde det var rätt container. Vi gick dit. Den var full av lådor.
- Lådorna var fulla av cornflakes. - Nej...!
Hon började hälla ut cornflakes på marken och letade efter vapen.
- Var det där din? - Kom fort.
- För dig. Bra gjort. Svep. - Skål!
- Kom igen, AJ. Vi firar. - Svep. Fort, fort!
- Ni känner mig. Nej. - Bara för att fira.
- Kom fort. Vi tar en till, va? - Bara en.
Drick, drick, drick, drick!
- Vad är max som du kan fixa åt oss? - Samma igen, antar jag.
- Samma igen? - Samma igen! - Nej, jag menade inte så.
- Hej! - Förlåt. Jag hörde inte alarmet.
- Du är inte sen. - Sa vi inte klockan tre?
Sen messade du i natt för att skjuta upp det lite.
- Ja. Seg i kolan. Jag är helt slut. - Jag vill få betalt för att festa.
Varför är du så glad?
Jag vaknade på rätt sida i morse. Ibland är man bara på gott humör.
Eller så är det för att jag precis har fått min första utställning.
Nej! Herregud, grattis! När är det? Var?
Om två månader. Ett litet galleri i Eastborn. Typ tio pers kommer.
Det är ju helt fantastiskt. Vad?
Jag vet att du inte kan komma, men jag hade älskat att ha dig där.
Jag kommer.
Hur går det med Törnrosa då?
- Redan? - Det var inte lika spännande utan...
Hans fru?
- Hoppas de blir ihop. Jag mår skit. - Jag säger inte vad du ska göra.
- Var snäll, för du får en present. - Du vet att jag inte fyller år, va?
Em. Var inte den mammas? Det är för mycket.
Jag är din syster och jag ska vaka över dig och ha din rygg.
Det kan jag inte där du är. Hon kanske kan. Där uppifrån.
Hur går det med...? Jag vet att du inte kan ge mig detaljer.
Men är allt bra med ditt... projekt? Och med dig?
Är du okej? Typ verkligen okej?
- Vad ska det betyda? - Strunt samma.
- Tror du inte att jag är okej? - Vi kanske ska prata om nåt annat.
- Härligt att äntligen se dig igen. - Nej, jag vill veta vad du menade.
- Ärligt? - Ärligt.
- Du blir inte arg? - Jag ska göra mitt bästa.
Det bara verkar... Jag kan inte låta bli att tänka-
-att det börjar kräva sin tribut, hela din den där grejen.
Det är helt förståeligt. Jag hade inte orkat tre veckor, aldrig tre år.
Två och ett halvt.
Du är arg. Du låter arg.
Ja, du brukar reta mig. Vart vill du komma?
- Du verkar bara lite sliten. - Och?
- Det är kanske bra att erkänna det. - Betrakta det som erkänt.
- Kan du inte prata med dina chefer? - Jag gick med på att jobba mycket.
- Lily, du har gett dem tre år. - Drygt två. Det är inte tidsbestämt.
Så du kan fortsätta länge till? Om det blir för mycket då?
- För vad? - För dig.
För mig att göra vad?
Varför frågar du inte det som du har velat fråga mig i ett halvår?
- Dricker du igen? - Nej.
Bra.
- Glad? - Själaglad.
Jag kan plocka ut dig. Nu.
Vi kan sätta oss i min bil och åka tillbaka till stationen tillsammans.
Har vi ens till åtal? Med fotona och rapporterna jag har ordnat-
-vem kan vi faktiskt få dömd? Och ljug fan inte för mig.
- Flera av löjtnanterna. - Max, Rithie, Arthur, de viktiga då?
- De är bara med på familjemötena. - Jag la pennan på hennes kontor.
Det var bra gjort, men det har inte gett oss mycket.
Att gömma mikrofoner är som att kasta pil med ögonbindel.
Man vet aldrig vad man ska träffa. Det finns en till, men den är...
Du behöver inte vara i rummet för att vi ska kunna lyssna på det.
Jag kommer ju inte in i rummet. Hur kan jag då plantera micken där?
Plantera den på nån som kommer in, som kommer att vara där.
- Kan du inte svara på mobilen? - Förlåt, jag glömde den på ljudlöst.
- Det är möte. Alla ska komma. - Visst. Jag ska bara ta min jacka.
Nu när jag ändå är här, ge mig ett glas vatten. Jag är skittörstig.
Jag har ränt runt hela dan för att jaga rätt på er.
En jävla mardröm att hitta er.
Är ni klara att slå till?
- Fotograferar du? - Mest fåglar. Det är bara en hobby.
Stort jävla objektiv. Ser proffsigt ut.
Man måste zooma för att komma nära fåglarna.
- Hur kommer jag åt bilderna? - Först när jag gallrat och redigerat.
Du får inte tro att jag är kass.
- Jag kommer inte att döma dig. - Jovisst...!
Borde vi inte åka?
Tjena.
'Denna mikrofon hittades i går på mitt kontor.'
'Först'...
'låt oss se om vi har några andra objudna gäster.'
Vad fan är det där?
Den är inte min.
Gertrude, jag är en i familjen! Släpp, as! Jag är en i familjen!
Du vet att jag aldrig skulle göra det. Det är fan hon.
- Dra inte in mig. - Det är hon. Jag såg dig smyga runt.
Min mobil var inte ens på ljudlös! t Mobilen ringde ju, för helvete!
Ta ner kniven! Annars gör jag slarvsylta av dig!
Mamma, gör det inte. Snälla, gör det inte. Det är Ritchie.
- Bad du om att få träffa mig? - Ja.
Vad händer?
Är du redo att gå med i familjen?
Vad? Ja, jag menar ja. Ja, det är jag.
Har alla gått med på det här?
Jag har inte träffat Max sen... Men ja, alla har sagt ja.
Så... låt oss börja.
- Ska du göra det? - Ja.
- Jag är så himla ledsen. - Han förtjänade nåt värre.
Han var din vän. Och han var en bra karl.
- Polisen hade nån hållhake på honom. - Visst. Ett riktigt lojalitetsprov.
- Är det de där? - Nej. De där dör du av.
Dessutom är de väldigt beska.
Nej. Där.
Här.
Använd kniv. Dra inte upp med roten. Då växer de upp igen nästa år.
Knepet är att hacka väldigt fint. Ja. Och koka inte för länge.
Då smakar de bättre. Inte mosiga.
Jag ska visa dig när vi kommer hem.
Kom ihåg att lägga i svampen sist.
Lämna dem bara sen.
Och glöm inte saltet.
Mycket, mycket salt.
Jag trodde inte att han betydde så mycket för dig.
Ritchie?
Eller pappa?
- Hur länge har du vetat? - Länge nog. Jag bara...
Varför?
Din far var ett monster.
Han dolde det. Men inte för mig.
Han undvek ansiktet. Han var väldigt noga med det.
Han ville inte att hans son skulle veta.
- Mer lögner. - Nej.
Tänk. Du är en klipskkhloptjik.
Jag är ingen pojke.
Du är min pojke. Alltid.
Du dödade pappa.
Ja.
- Du dödade min bästa vän. - Ja.
Verkligen? Jag tror inte att det kommer funka.
- Andra dejten i Brighton. - Ja. Vi kan gå på tivolit.
Ja. Ja, det kan vi göra. Jag älskar tivolin.
Tack.
Precis som förr i tiden.
- Jag tror att jag sabbade sin soffa. - Det tror jag med.
Den kommer aldrig lukta likadant.
Den var så vacker och oskyldig. Vila i frid.
Det är väl lite för sent för en bekännelse.
Det är det väl.
Ledsen, Em. Det är jag verkligen.
För att du dricker eller ljuger om det?
Båda.
Vad fick dig att börja igen? Varför började du?
Huvudvärken är självförvållad, men den är ändå väldigt påtaglig.
- Vad fick dig att börja? - Det faktum att jag är alkoholist.
- Är det ditt försvar? - Jag visste inte jag var angripen.
- Varför återföll du efter fem år? - Det är många faktorer som spelar in.
Men ibland bara en.
Om du fiskar efter ett visst svar, varför säger du det inte själv?
Jag vill höra dig säga det. Så du inte kan förneka det.
- Jag sov dåligt och kan knappt sitta. - Varför började du igen?
På grund av mitt jobb. Nöjd? För att jag är en sorglig skithög.
Det tycker inte jag.
Om jobbet får dig att dricka, sluta då jobba för att sluta dricka.
Intressant slutsats. Kreativ. Det märks tydligt att du är konstnär.
- Vet din chef det? - Kanske.
- Vet han? - Hur så?
Du menar att min slutsats är ologisk-
-så jag undrar vad en som vet mer sluter sig till utifrån det jag vet.
Är det ett hot?
Lily, du är min favoritperson i hela världen-
-och jag kan inte se dig rasa samman. Inte nu igen, aldrig mer.
Hoppas du säger det till din chef. Annars gör jag det. Han måste veta.
Medkänslan i det där överröstades av ditt hot om att få mig avskedad.
Det är helt sjukt att du måste ljuga för att få behålla jobbet.
- Det är sjukt med hemligheter. - Jag lever mitt liv, du lever ditt.
När jag går in hos dig på natten och spyr ner din soffa på fyllan-
-välkomnar jag all din feedback. Och jag var på en dejt.
Han blev extra intresserad när han såg dig ligga i din spya.
Förlåt att jag sabbade din dejt. Han var snygg.
- Hur vet du hur han såg ut? - Skit samma.
Har du minnesluckor igen?
Du vill hjälpa, men du anar inte vad som händer i mitt liv nu.
Jag har ingen aning om ditt liv. Och varför? Det är en ärlig fråga.
Du vill att jag ska säga det du väntade dig innan jag vaknade.
Så kan vi snabbspola till att du säger vad du vill att jag ska säga?
- Varför vet jag inget om ditt liv? - För att jag inte kan berätta det!
Klart du kan.
Kanske pressen av att jag kan dö om jag säger fel sak i fel tid?
Att jag måste prestera under dödshot för att utredningen kostar skjortan?
Eller han som fick halsen avskuren och sprutade blod i mina ögon-
-och skrek att jag var den skyldiga?
Eller sonen som avrättade sin egen mor-
-ute i skogen med ett nackskott så att nästan hela ansiktet försvann?
Och kanske för att jag behövde en sup eller två-
-för att jag var i skogen och dåren med pistol nästan såg mig?
Och sen vaknar jag till min syster...
den enda person som jag trodde att jag kan räkna med angriper mig.
Så säg vad du vill att jag ska berätta så du kan må bättre.
För jag fattar hur mycket det suger att jag sabbade din dejt och soffa.
Du kan räkna med mig. Alltid.
- Jag är din syster. - Det känns verkligen inte så.
Jag bryr mig inte om dejten. Jag bryr mig inte om soffan.
Jag vet.
Jag bryr mig om dig.
Och jag ska göra det som är bäst för dig varenda gång.
Även om du hatar mig för det.
Om du skvallrar för min chef, så gör jag det.
- Då hoppas jag du inte tvingar mig. - Ingen tvingar dig till nånting.
Hugg mig i ryggen, men stå för det.
Lily, du behöver hjälp. Det är okej att be om hjälp.
Köp en soffa, subba. Det behöver inte bli en bäddsoffa.
Det var en maffig förolämpning. 'Det behöver inte bli en bäddsoffa.'
Fan!
- Hey. - Lily.
Inga bestående skador. Du hade tur.
Mycket.
Så full som du var är jag imponerad över att du kom ut från uppfarten.
Vad?
Jag ska säga nåt du inte vill höra. Jag uppskattar om du inte tjafsar.
- Du plockar ut mig. - Lite väl sent, som det ser ut.
- Har du pratat med din syster? - Hon vet att du är här.
Ganska energisk tjej, va?
- Vad sa hon? - Hon skrek mest bara åt mig.
Jag gillar henne.
Hon är bäst.
Jag är glatt överraskad av hur bra du tar det här.
Du tror verkligen att du plockar ut mig.
Du är en bruten kvinna, en stressad agent.
- En återfallen alkoholist. - Men jag är nåt annat också.
Ett möte. Det är allt du får.
Vi har gömt en mikrofon i din medaljong.
Den spelar in allt runt dig.
Okej. Det här är vårt första möte utan Gertrude.
Det är det första jag vill prata om.
Vi har angripits - igen.
Hur svarar vi? Vi kan inte bara lägga oss på rygg.
Vi har sett hur det går. Så... låt oss brainstorma.
- Rose, vem tror du dödade min mamma? - Jag vet inte.
Det gör ingen av oss. Ge oss några kandidater.
- Jag vill helst inte spekulera. - Men gör det. För mig.
Okej. Jag antar att vi inte ska utesluta turkarna-
-ryssarna, McGraw-familjen.
Det ska vi verkligen inte göra.
Så, det var allt. Jag meddelar er om nästa.
Rose, kan vi prata lite? Jag fattar mig kort. Sätt dig.
Stäng dörren efter er.
Vill du ha en sup? Eller har du slutat igen? Jag vet inte längre.
- Det är lite väl tidigt för mig. - Duktig tjej.
- Vad ville du prata med mig om? - När jag får se dina bilder?
Dina bilder. Du måste ha redigerat klart dem nu.
Jag trodde att du bara var artig och inte ville se dem.
- Det vill jag. - Du får dem på ett usb-minne.
- Du har ingen sajt. - Det är bara en hobby.
- Du borde ha molnbaserad backup. - Okej. Jag ska kolla upp det.
Du är förvirrad om varför vi pratar om hur du ska lagra dina foton.
Bara en smula.
Jag ska nu överraska dig med vad jag minns av min skolgång.
Jag minns inte mycket av matten, men just det här kom jag ihåg.
Vi fick övningar där vi skulle räkna ut datapunkter i koordinatsystem.
När datan stämde så gav det alltid en rät linje.
Första gången jag gjorde det räknade jag ut två prickar.
Läraren kallade dem datapunkter, men jag föredrar prickar.
Jag räknade ut två prickar och drog en rät linje mellan dem.
Lätt.
Men man kan alltid dra en rät linje mellan två prickar var de än är.
Att jag kunde dra en rät linje mellan två prickar-
-sa mig inte om mina beräkningar var bra.
Men tre prickar... Om de inte placeras rätt-
-kan man inte binda samman dem med en rät linje.
Nix, det går inte.
Lustigt. Jag kan inte säga vad jag åt till frukost i går.
- Men det här minns jag. - Det är mer matte än vad jag minns.
Du reagerade lite konstigt när jag bad att få se bilderna. Varför?
Jag kan inte sluta mig till nåt av en prick, men det är en prick.
BILDER
I början av mötet när jag frågade dig vem som hade dödat min mamma...
Ja, det förvånade mig.
- Du hade inte tänkt mycket på det. - Hur skulle jag veta vem det var?
Det påstår jag inte. Men du måste ha grunnat på vem som låg bakom det.
Ja. Och jag tyckte det var olämpligt att fråga mig det inför alla så där.
Jag trodde inte du skulle fråga mig en halv minut in i mötet.
Jag trodde inte att det var det som du ville prata med mig om.
Jag trodde det gällde nästa affär, vilket jag har gott om svar på.
Men den frågan... Jag är inte typen som spekulerar och jag...
Jag tror att jag vet exakt vad du går igenom.
Jag minns när jag stod vid svarta tavlan utan att ha gjort läxan-
-och improviserade fram nonsens.
Minns du Ritchies sista ord?
Näst sista. Han brände de allra sista orden på att tigga om nåd.
- Jag minns inte. - Det gör jag.
'Det var hon. Jag vet att det är hon.'
Min bästa vän.
- Nämen, titta. - Du måste fan skämta.
Tre års jobb och tre prickar på ett papper och du tror...
- Jag sköt mamma med denna pistol. - Vad snackar du om?
Jag snackar om din helt oförvånade min just nu.
- När har du sett mig se förvånad ut? - Du var där, du följde efter oss.
Följ med hem till mig, så visar jag dig fågelbilderna och förlåter dig.
Du tog bilder, va?
Ljuset förvirrade mig. Då slog det mig hur prickarna bands samman.
Skit i dina jävla prickar! Din mattemetafor är helt ologisk.
Ja, antagligen. Metaforer har aldrig varit min starka sida.
Kära nån. Mår du bra?
Du ser lite blek ut.
Heter du ens Rose på riktigt? Sätt dig ner, för helvete!
- Den där är inte ens laddad. - Är du säker på det?
Gör det då. Bevisa det.
Sätt dig ner nu, för helvete.
Vad heter du på riktigt?
Lily.
Tack.
Var det svårt? Att lära sig att reagera på ett nytt namn.
- I början. - Men du vande dig?
- Jag vande mig vid mycket. - Det gjorde du säkert.
Det blidkar dig väl inte att säga att jag bara gjorde mitt jobb?
Jag har skjutit folk för mycket mindre än det du har gjort.
Det var inte meningen att det där skulle hända Ritchie.
Det gjorde det.
- Nu... - Men din mamma var inte jag!
- Varför sköt du henne? - Jag vill inte diskutera det med dig.
- Hon älskade dig. - Hon förrådde...
- Du vill vinna tid. Det förstår jag. - Snälla Max, lyssna på mig...
Ni erbjuder ett lätt och ett svårt sätt, men jag kan inte göra det.
Minns du när vi möttes första gången?
I min lägenhet.
Jag antar att jag är skyldig dig 45 sekunder.
- Han har pistol! - Släpp ditt vapen! - Nej, skjut inte!
- Klipskt. - Snälla Max, lägg ner pistolen.
- De skjuter dig. - Släpp den! Släpp den, sa jag!
Jag är ledsen.
Jag vet.
Målet oskadliggjort. Ta hans vapen och larma ambulans.
Lily? Är du okej? Är du skottskadad?
Andrew, säkra resten av huset. - Huw, försök stabilisera Max.
Lily, hör du mig?
Vi tar ut dig härifrån. Du behöver inte vara här nu.
Tack!
Text; Thomas Jansson. Scandinavian Text Service.
Ansvarig utgivare. Kristina Pesznecker. Scanbox Entertainment Sweden AB.