Va fan...
Om bleka dödens vågor stränga
gör havsdjupen till våra sängar,
be Gud som hör vågorna svalla
om nåd att rädda våra själar och havet befalla.
Till fyra veckor!
Nej, sir. Tack.
Det betyder otur att inte skåla, pojk.
Jag vill inte vara respektlös.
Den man som ej dricker har sina skäl.
Inte alls.
Jag har förstått att det är emot reglerna.
Har du?
Ja, sir. Det står i handboken.
Trodde inte du kunde läsa.
Jag vill inte råka illa ut.
Då gör du som jag säger.
Det står också i boken.
Till fyra veckor.
Ajaj. Cisternen måste kollas.
Det är en av dina plikter.
Läste du inte det?
Du putsar mässingen och urverket,
och snyggar till kojerna.
Och det finns mycket att laga utomhus.
Hörde du, pojk?
- Ja, sir. - Ajaj, sir!
Ajaj.
När dimman lättar,
tar du hundvakten.
Slita hund?
Trodde jag skulle jobba med lanterninen.
Jag sköter ljuset.
Reglerna säger att vi ska alternera skiften.
Det är mellanvakten som är den värsta.
Min vakt, från natt till morgon.
Vad är det för jungman jag har fått?
Du gör dina sysslor. Ljuset är mitt.
För satan!
Till dig, min skönhet.
Läckor.
Täta dem efter cisternen.
Och lampan behöver olja.
Ajaj, sir.
Schas!
Flytta på dig.
Gå inte in där!
- Olja, sir. - Trött? Ta den här nästa gång.
Då slipper du en helsickes massa problem.
Hämta andan, pojk.
Jag sa, hämta andan.
Ta sen med fatet
tillbaka ned i brunnen där du fann det.
Såvida du inte tänkt bränna ned hela fyren.
Sen gör du dina andra plikter.
Vi är redan på efterkälken.
- Ajaj, sir. - Du är för långsam. Är du idiot?
Nej, sir.
Det kunde man tro.
Om bleka dödens vågor stränga
gör havsdjupen till våra sängar,
be Gud som hör vågorna svalla
om nåd att rädda våra själar och havet befalla.
Går du i dystra tankar?
Gaska upp dig, pojk.
Nu är tid för tjo och tjim.
Ta vara på det.
Om ett par veckor har vi båda
tystnat som i graven.
Jag är ingen pratmakare.
Tror du att du är den första?
Nej, sir. Det gör jag inte.
Så sant.
Men Chicopee, det var tider det.
Välbyggt och en grann syn.
Seglade mest av alla -64.
Vi höll upp. Det blev myteri.
Och varför, undrar du? Varför?
Vad är det värsta i en sjömans liv, tror du, pojk?
Det är när arbetet upphör mellan vind och vatten.
Stiltje. Stiltje.
Värre än djävulen själv.
Tristess gör män till skurkar
och vattnet tar raskt slut, förflyktigas.
Brännvin är den enda medicinen.
Håller sjömännen glada och belåtna,
håller dem lugna, håller dem...
Dumma.
Fan ta mig
om du inte har en gammal gast i dig, pojk.
Ut med språket, pojk.
Vad... Vad hände med den förre fyrvaktaren?
Han? Den andre?
Död.
Blev galen, den.
Gick på om sirener, sjöfolk, dåliga omen och dylikt.
Till sist
fanns inte mer vett i den än i en hönstand.
Han trodde det fanns en förtrollning i ljuset.
Han menade att det var Sankt Elmo själv som tänt elden.
Frälsning, sa han.
Skrönor.
Jag har sett dig käbbla med en mås.
Låt dem vara.
Det ger otur att döda sjöfågel.
Fler skrönor?
Det ger otur att döda sjöfågel!
Strunta i mig bara.
Strunta i mig.
Sätt på lite kaffe.
Det blir en lång natt.
En skvätt kaffe gör gott.
Du har försummat dina sysslor, pojk!
Förneka det inte!
Vad kallar du det?
- Sir? - Vad?
Jag moppade och svabbade två gånger, sir.
Du ljuger, din hund.
- Jag har svabbat... - Det är lortigt och skitigt.
Osopat, oskrubbat och osedligt.
Njuter du av att plåga mig?
Vad sa?
Jag har redan sagt...
Hur vågar du säga emot, din hund.
Hör här nu,
jag hade inte tänkt mig att bli hemmafru
eller slav när jag tog det här jobbet.
Det är inte rätt!
Inkvarteringen är skraltigare än
på det sjabbigaste läger jag nånsin sett.
Drottningen av Englands egen betjänt
kunde inte ens ha gjort det bättre,
för jag ska säga er,
att jag skrubbat det här stället två gånger om...
Och jag säger att där tar du miste.
Och du svabbar det om igen,
och du svabbar rent den här gången,
och du svabbar det tio gånger till därefter.
Och om jag säger till dig att bända loss
varendaste golvplanka och brädlapp i detta huset här
och riva ned dem med dina bara, blödande knogar,
så gör du det.
Om jag säger åt dig att dra ut varendaste spik
från varendaste murknat spikhål
och suga i dig minsta rostprick
tills spikarna skiner som hornet på en kaskelot,
och sen snickra upp hela fyren
igen från grunden,
och sen göra om det igen, så gör du det!
Och vid Gud och Gösta,
gör du det med ett leende, för du ska gilla det.
Du ska gilla det för att jag säger det!
Säg emot en gång till, så behåller jag din lön.
Hörde du det, pojk?
Ajaj, sir.
Svabba, din hund.
Svabba!
Håll stadigt, pojk.
Ajaj, sir.
Vitkalkningen ska vara jämn, pojk.
Det ska lysa! Skina!
Som silverslanten på ett horhus.
Ge sjömännen ett sant riktmärke.
De kommer inte se det om det stormar!
Besinna dig, pojk.
Det är ett gott arbete.
Och du rankar högt i min loggbok.
Så sant som Gud sagt det.
Jag firar ned dig nån meter.
Akta!
Aldrig vart i tryggare händer.
Akta!
Sluta svaja, pojk.
- Det gör jag inte! - Jo!
- Håll still! - Ja!
Nej! Stick!
Stick! Stick!
Fyrstation
Tack, pojk.
Winslow.
Ephraim Winslow.
De sista två veckorna, har jag...
Jag skulle gilla om du kallade mig vid namn.
Hör på den, ger order, pojken.
- Winslow. - Ja, ja. Då så.
Passar mig lika bra, Ephraim Winslow.
Så vad förde en som du till denna gudsförgätna klippa?
En som vad?
Vacker som en dag.
Bara retas, pojk, bara retas...
- Winslow. - Winslow.
Vad förde dig...
till denna klippa, Ephraim Winslow?
Vad var hans jobb förut?
- Timmer. - Timmer?
Timmerstockar. Norrut. Mot Kanada.
- Verket i Hudson Bay? - Just detsamma.
Är det sant som de säger?
"Skog så långt ögat kan nå."
Jajamän. Gran, lärkträd, idegran.
"Dunge" kallar folk däruppe det.
Fick nog av träd alltså?
Ja, sir.
Jag säger inte emot. Jag har hört talas om det livet.
Hårt.
En man får arbeta hårdare än två fålar, sägs det.
Nä tack.
Havet
är min enda tänkbara utkomst.
Saknar du det?
Finns inget som går upp mot det.
Men jag kan inte dra runt på min trästump.
Nä. Inte värt besväret...
Nu är jag fyrvaktare och fyrvaktare är jag.
Och jag är tamejfan gift med ljuset,
och hon har varit en godare, trognare, tystare hustru
än nån satans levande kvinna.
Är du gift?
Tretton jular till sjöss...
Småglin hemma.
Hon förlät det aldrig.
Lika gott.
Eftersom vi blivit för kärvänliga, Ephraim Winslow,
säg mig, varför vill en timmerflottare bli fyrvaktare?
Inte tyst nog för dig norrut?
Kliade sågspånen i pungen?
Tyckte förmannen du var för hetlevrad
för att bära yxa?
Som du sa, jag fick nog av träd, antar jag.
Sen jag lämnade pappa,
har jag jobbat med allt man kan få betalt för.
En del är jag inte stolt över.
- Dagdrivare? - Nej.
Hittar ingen plats som tilltalar mig,
så jag reser vidare.
Och jag är inte sorten som ser tillbaka, förstår ni.
På rymmen?
Hör nu här, det är inget ont i
att en man börjar om på nytt,
- för att tjäna sitt levebröd. - Nej...
Precis som var man,
vill jag slå mig till ro med lite besparingar...
Jag läste nånstans
att en man kunde tjäna sexhundratrettio...
Jag läste tusen dollar om året
om han vaktar ett fyrtorn vid kusten.
Ju längre bort, desto bättre tjänar han.
Jag läste det och tänkte, tamejfan ska jag arbeta.
Spara pengarna.
Tids nog har jag mitt eget hem,
nånstans uppåt landet,
där ingen säger åt mig vad jag ska göra.
Och det är allt.
Samma gamla trista historia, alltså?
Ja, du frågade.
Säg, varför det betyder otur att döda en mås?
I dem bor sjömännens själar när de mött sin skapare.
Brukar du be, Winslow?
Inte så ofta kanske.
Men jag är gudfruktig, om det är vad ni undrar.
Fan.
Vinden har vänt.
- Vilken befrielse. - Var inte en sån dumbom.
Det är lugnet före stormen, Winslow.
Det var en mild västanfläkt, du svor över.
Den kändes bara hård
för att du inte vet ett jota om ett jota
och det finns inga träd på den häringa klippan
som däruppe i dungarna i ditt Hudson Bay.
Nordostvinden kommer snart ljuda som Gabriels horn.
Bäst att surra fyrtornsvinschen.
Ajaj, sir.
Då sitter den kvar
till tendern kommer imorrn bitti, tror en...
Men det är dåligt väder i faggorna.
Är det nåt du grunnar på?
Imorrn är du av den här klippan, Winslow,
börja inte jädras med mig nu.
Nej, sir.
Håller du dig med hemligheter?
Jag behöver en extra hand till brädorna, det är allt.
Dra, Winslow!
Titta bara!
Bättre än fenfiske!
Det är inget brott att ta sig en hutt nu.
En klar natt, den sista innan avlösning.
Jag har aldrig känt en inspektör
som inte skulle blunda.
Och jag godtar inte ett nej till svar.
Skulle bleka dödens vågor svalla...
Åt helvete med det! Lediga!
Och hur!
Hurra, det bär av hemåt
När vi når Bedfords hamn
Tar vi blomstrande flickor i famn
I kör säger då var vacker mö
"Här kommer Jack med nio månaders lön"
Hurra, det bär av hemåt
...och en vacker tös var hon när hon tag av sig mössan,
men som jag sa, bröt jag benet och slog mig fördärvad.
Jag hamnade på ett nunnesjukhus...
Alla nunnorna där var katoliker, säger jag dig.
Men jag har inte varit i Salem sen dess
utan att hoppas få se henne igen,
för att ligga var inte detsamma efter det.
Känner du skam när du ligger med en kvinna?
Jag känner aldrig nån skam.
Då så, vet du...
Jag kanske till och med kommer att sakna dig, Ephraim Winslow,
du är en sann fyrvaktare i vardande.
Trodde du skulle klyva skallen på mig endera natten,
men du är en bra karl.
Snart kan du sköta fyrljuset.
Varför inte nu?
Vad?
Ljuset.
Det är jag som är fyrvaktmästare.
På nån annan fyr kan du sköta ljuset.
I handboken står det...
Min logg är den enda boken på den här klippan...
Det står att jag är fyrbiträde...
Jag är fyrvaktmästare och sköter ljuset.
Jag låter aldrig nån röra vid henne...
Bry dig inte om strålen, pojk!
Den är min!
Som du vill.
Säg, jag har då aldrig...
Jag vet inte vad du heter.
Wake.
Och ert dopnamn?
Thomas.
- Thomas? - Ajaj, Thomas Wake.
Kalla mig Tom.
Till min vän Tom.
Och för att komma bort från den här förbannade klippan!
Va fan gastar du om?
Du luktar skit.
Bäst att svabba upp oredan innan tendern kommer.
Gör som du blir tillsagd, pojk! Kojerna är lortiga.
Ajaj, sir.
Ajaj.
De kom inte.
STORMREGN
Vätan har nått provianten!
Vad?
Vätan har nått provianten!
Matförrådet är fuktigt.
Den saltade torsken är förstörd.
- Förstörd? - Fördömd.
Rutten.
- Må så vara. - Hör du det?
- Hör vad? - Bäst att vi ransonerar.
- Ransonerar? - Är du uppstudsig nu igen?
Det har bara gått en dag.
Djävulens verk.
Kanske kom tenderbåten ändå. Vi missade henne bara.
Jag kan gå ut med roddbåten.
Veckor, Winslow. Veckor.
Vad?
Vad menar du? Va?
- Veckor? - Veckor. Ja, veckor.
Vi vaknade sent. Dyngfulla.
Det var veckor sen vi missade henne, Winslow.
Och jag har bett dig ransonera i flera veckor nu,
men du har bara skällt på mig som en galen hund,
och sagt att du kan ta roddbåten.
- Hör nu. - Ånej.
Tappa inte greppet nu.
- Det här är inte roligt. - Nej, inte ett dyft.
Och jag vill inte bli strandad här
med nån sabla galning.
Strandad?
Du hörde vad jag sa.
Men... jag tyckte du sa att hjälp skulle komma.
Om vi kan vänta ut stormen.
Tendern kommer!
Det var -75, då var Ol' Striker fast här
i sju långa månader, minsann.
Stormen mojnade på fastlandet,
men här rasade vågorna
så det vare sig gick att sätta segel eller lägga till.
Du försöker bara skrämmas.
Se på dig. Spelar allan.
Men jag känner din sort.
Gräv!
Gräv, sa jag!
Gräv!
Där ligger hon.
Ransoner.
De värsta av oss kunde inte klara oss mot skeppsråttorna
som gnagde på fotsulorna.
Deras ben vittrade och de fick kallbrand,
i påfågelstjärtens alla nyanser.
Deras tandkött var svullna, först benvita, sen ruttnade de.
De stank av blysvart blod,
tänderna trillade i däcket som redlösa.
"Land ohoj!" hör jag, men på ön fanns bara gräs.
Så vi åt gräset.
Och det var den skörbjuggen som gav mig träbenet.
Jag tyckte du sa att du bröt det.
Vafalls?
Ditt ben.
Katolska nunnor och dylikt.
Du måste ha hört fel.
- Ja sa till den dumme jäveln... - Japp.
Gör dig kvitt de där rännorna.
Ge mig din lyftkrok, sa jag till honom.
Men förman Winslow,
den där förbannade kanadensiska jäveln...
- Winslow? -...kallade mig alltid för hund.
En byracka.
- Jag ska visa vem som är hunden. - Winslow.
- Vad sägs om... - Vem, Winslow?
Rännorna kommer trilla ned...
- Han retades alltid med mig... - Retades?
Som du.
Dumt jäkla nonsens.
Det är felet med dig, Winslow.
Felet med dig är att äta gräs utan tänder.
Vasa?
De andra sjömännen tappade sina tänder.
Vart vill du komma, Winslow?
Det låter övermäktigt svårt
att äta gräs utan tänder.
För getter och får och kor,
de har ju alla tänder, inte sant?
Vet du hur man äter gräs utan tänder?
Berätta.
Man rycker av det och sväljer det.
- Man rycker av det och... - Jag vet inte det jag.
Inte det?
Nej.
Va?
- Det är det jag menar! - Vadå?
- Det är problemet med dig. - Det problemet är ditt!
- Med dig! - Med dig!
Nej!
Jag vill ha stek!
Jag vill ha en jävla stek!
Om jag hade en stek... Oboj!
En rå, blodig stek.
Om jag hade en stek, skulle jag knulla den.
Gillar du inte min matlagning?
Var inte en sån gammal hagga!
Du är full!
Vet inte vad du talar om...
Hur skulle jag kunna gilla
hästdyngan du fixar till middag?
Du är full, annars skulle du inte säga så!
De där stormkökskockarna gav oss friterade munkar
- tre gånger om dan... - Fyllo! Ditt fyllo!
...och farmarskinka större än din knytnäve...
- Du är full! - Är jag full?
Du hörde vad jag sa!
- Du har varit full ända sen... - Fan ta dig!
Du har varit full sen första gången jag såg dig.
Men min hummer gillar du väl?
Du är fullare än en gärdsgård.
Jag har sett att du gillar min hummer.
Säg det.
Säg det!
Jag behöver inte säga nåt.
Fan ta dig!
Må Neptunus bli din baneman, Winslow!
Hell!
Hell, Triton!
Ryt till, befaller vår fader, sjökungen,
rest ur djupen, en vredens storm,
svarta vågor löddrande av saltskum,
för att skölja denna unga mun med bittert slem,
för att kväva,
strypa organen tills de blir blå och svullna
av galla och lake och inte kan skrika mer...
Bara då han, krönt av musselskal
med slingrande tentakelsvans och rykande skägg,
tar upp sin bepälsade, befinnade arm,
hans koralltäckta treudd tjuter som en mistlur
i stormen
rakt genom strupen,
spränger dig
ingen bulnande blåsa mer, bara en sabla blodlös hinna,
och inget för harpyorna och sjömännens döda själar
att picka och klösa och gnaga på,
bara för att sköljas över
och sväljas av oändliga vatten
av den fruktade kejsaren själv,
glömd av alla,
för alltid,
glömd för gud och djävulen, glömd för havet...
För ingen del av Winslow,
inte ens själens minsta vrå är längre Winslow,
men är nu självaste havet.
Då så. Som du vill.
Jag gillar din matlagning.
Satan också.
Udda sätt att ta på sig skorna.
Jag ville inte väcka dig, det är allt.
Det var en lång natt.
Och så där.
Solen står över rånocken.
Bäst att ta sig en blund innan dagen blir till kväll.
Återgå till dina sysslor
annars ger jag dig en kölhalning.
Du är inte ens människa längre.
Jobbat ensam så länge.
Du är bara uthärdlig när du är full.
Sätt igång och jobba nu, sa jag!
Sätt igång!
...fräcka lilla sköka, sjung hurra! Dumbom, släpp mig fri
Dumbom, släpp, Dumbom, släpp mig fri
Hurra för glada flickor Dumbom, släpp mig fri!
Jag tog henne hem, gav henne gin Dansade och stod i!
Hurra för glada flickor Dumbom, släpp mig fri!
Dansa!
Dansa, Winslow! Dansa!
Kom, pojkar Om ni vill höra
Hur vi tog oss till skogarna förra året
I släden kastade vi stövlarna
Vår förman pekade och sa där står en silvergran
Tralla-lalla-li-lalla-la
Fara och festa och supa sig full!
Och på måndagsmorgon
Om fåglarna ändå vore gin
Om solen vore en rumlare
Skulle jag ge nån annan min lever
På en måndagsmorgon
Ligger min kära och sover
Min kära är varm
Och hennes hjärta är milt
Jag skulle ge hela världen
För att dela hennes säng
På en måndagsmorgon...
Släpp mig!
- Thomas. - Ja.
- Det är Thomas. - Ajaj.
Nej, jag... jag är Thomas.
Jag är Thomas. Du är Ephraim.
Jag ljög.
Det var som tusan.
Jag är Thomas. Tommy.
Tommy? Tommy Winslow.
Tom Howard.
Vad är Winslow?
- Det är inget. - Inget?
Kan jag lita på dig?
Behåll dina hemligheter.
- Nej. - Jag är inte intresserad.
Det var inte så, det är allt...
Jag ser vad du försöker göra. Supa mig full...
Ditt dåliga samvete är lika tjatigt
som alla dåliga samveten.
Värre, värre.
Det var... Det var en drift...
En stock som slet sig och han drev med mig.
- Nej... jag ser vad du gör. - Inget.
Hör på, Tom... Lägg inte ord i mun på mig.
Det gör jag inte.
Jag kan inte... jag kan inte.
Sluta hålla låda, för satan.
Jag litar... jag litar på dig.
Nej.
Jag litar... jag litar på dig, Tom.
Gör du?
Nej, jag litar inte alls på dig.
Och jag hade honom inom räckhåll och hjälplös.
Ensam.
För långt nedströms.
Och jag ville ta hans liv.
Det erkänner jag.
Jag såg hans huvud bakifrån.
Ett slag med lyftkroken skulle ha räckt.
Det var...
Men jag... jag gjorde inte...
Jag gjorde det inte.
Dagen var helveteslång på den flottningen.
Jag var blytung av trötthet. Det erkänner jag.
Men jag såg honom halka, inte jag.
Vi såg bråten komma.
Jag stod och han halkade.
Han skrek till. Och jag... jag bara stod där.
"Tom, din hund!"
Jag bara stod där, det är allt. Bara...
Bara stod och såg honom sväljas av timmerstockarna.
Och det enda jag kunde tänka när han var borta var,
"en rök vore inte dumt."
Och det är allt.
Så jag packade ihop hans packning och redskap,
som vore de mina egna.
Ephraim Winslow, han fick sig en ny start.
Thomas Howard fick inte det.
Inga framtidsutsikter.
Hur ska jag annars hitta ett respektabelt arbete?
Tom!
Varför berättar du dina hemligheter, Tommy?
Varför berättar du?
Lämna mig inte!
Din jävla galning!
Du har slagit sönder livbåten!
Du överger din post!
Vad ska du göra? Skicka efter sjöräddningen?
Förvisso, säger jag!
Jag anmäler dig, jag kallar hit inspektören...
Jag anmäler dig! Jag vet vad du har gjort!
Vem ska anmäla vem? Ephraim Winslow?
Eller Thomas Howard?
Jag vet vad du har gjort.
Du dödade din kompanjon.
Den enögde ynglingen.
Jag hittade honom.
I hummerburen.
Sa du att han blev tokig?
Du drev honom till vansinne med den där amuletten!
Det där snidade krimskramset...
Men den gick sönder, ser du.
Ser du?
Nu är jag fri.
Fri från dina planer!
Och allt står klart för mig,
utom vilka rackartyg du gömmer...
Däruppe!
För Jesus, Maria och Josefs skull, Tommy.
Igår kväll bekände du nåt som skulle få ett helgon att svära.
Jag har inget att bekänna, men du och din käft glappar
och se vad det har gjort med dig.
Det har gjort dig tokig!
Och jag förstod att du var tokig
när du slog livbåten i spillror nyss,
jagade mig med en yxa och försökte döda gamle Tom.
Litar du inte på mig, Tommy?
Bäst du ger mig bordskniven du har i fickan.
Du är inte trygg med den.
Duktig pojk.
Det där är statlig egendom.
Dras av från lönen.
Se som du skakar.
Så arg att du inte vet vare sig ut eller in.
Hur länge har vi varit på den här klippan?
Fem veckor?
Två dagar?
Var är vi?
Påminn mig, vem är du nu igen, Tommy?
Jag är troligtvis bara en fantasi.
Den här klippan är nog också bara en fantasi.
Du vandrar nog genom ett taggigt snår med alar
uppe i norra Kanada,
som en frostbiten maniker som talar med sig själv,
med snö upp till knäna.
En rök skulle göra gott.
Vi har inget att dricka.
Apskaft!
STORMIGT
Det här är en svinstia.
Gomorron på dig.
Jag skulle vilja gå ut en sväng.
Gör det du.
Då drunknar du.
Helveteshål!
Finns det ingen rättvisa kvar i världen?
Tackar.
Vad är fel med din hand?
Den andra.
Har du hört talas om stelkramp?
- Stelkramp? - Ja.
Det började med en skråma...
- Jag har hört om det, sa jag. -...från focken
när vi dumpade...
Håller du aldrig käft?
...två veckor senare skakade båtsman som ett asplöv.
- Sluta. - Hans käke låste sig
- satt lika fast som ett ankare. - Håll käften, för satan!
Jag vill inte höra mer!
Vad var det du anklagade mig för?
Du sa ju att du redan listat ut det.
Jag är trött på dina skrönor
och ditt dravel om kapten Ahab.
Du låter som en jävla parodi.
Ger order och gnatar som en ogift skolmamsell
och under tiden förvandlas fyrstationen
- till djävulens eget fylleslag. - Du gör bort dig.
Det är bara dynga,
ditt ben, ditt liv till sjöss,
alltihop!
Hör jag ett uns dynga till
komma ur din fula,
ruttna, stinkande gammelmansmun...
- Den du... - Håll käften, för satan!
Jag är inte färdig än.
Du tror du är så förnäm och aktningsvärd
bara för att du är en förbaskad fyrvaktmästare?
Men du är inte kapten på nåt skepp och har aldrig varit det!
Du är inte general, du är inte snut,
du är ingens president och du är inte min far!
Och jag är utless på att du beter dig så!
Jag är trött på ditt skratt och dina snarkningar,
och dina förbannade fjärtar.
Dina förbannade...
Dina förbannade fjärtar!
Du luktar piss,
du luktar sperma,
rutten kuk, torkad förhud,
som om stekt lök knullat ett dass på en bondgård.
Och jag är trött på din stank. Trött på den!
Jag är utled på den, ditt jävla fyllo.
Din förbannade, oberäkneliga, satans lögnare!
Det är vad du är,
en förbannad full skitsnackande,
kort, ljugande skit.
En lögnare!
Väl valda ord, Tommy.
Fan ta dig!
Du är befriad från dina plikter.
Det säger sig självt, gamling.
"Biträdet tog sovmorgon."
"Undermåligt arbete."
"Fientlig attityd."
"Biträdet frånvarande."
"Hänger sig åt 'själv- befläckelse' i redskapsskjulet."
"Full i tjänsten.
"Överfall.
"Stöld.
"Rekommenderat avsked utan lön"?
Avsked utan lön?
Försöker du ruinera mig?
Jag arbetar hårt!
Det gör jag! Jag arbetar lika hårt som nån annan!
- Du är en lögnhals, Thomas. - Sluta!
Du ljuger för dig själv,
men du har inte ryggrad nog att se det.
Snälla.
Låt mig stiga in i ljuset, gamle man.
Jag har lärt mig så mycket av dig.
Låt mig visa dig. Ge mig en andra chans.
Förlåt och glöm, säger jag.
Låt mig bara träda in i ljuset.
Tvinga mig inte att tigga.
Då tigger jag.
Jag tigger om det är det du vill.
Snälla!
Snälla! Snälla!
Ge dig nu.
Din själviske jävel!
Du behåller allt för dig själv.
Lämnade gumman, ungarna,
för vad? För vad?
Se på dig, en ståtlig pojk, med ögon som på en flicka.
Dyker upp på den här klippan och ska spela tuff,
du får mig att skratta med dina falska krumbukter.
Du föregav att det fanns ett mysterium i ditt tigande
men det finns inget mysterium,
du är en öppen bok.
En bild, säger jag.
En målad skådespelerska skränande i rampljuset,
en hora som vill daltas med som en nyfödd,
gråtande om en silversked som borde varit hennes.
Titta nu så du gråter.
Hyssj, hyssj.
Vad ska du göra? Döda mig?
Ska du det?
Ska du döda mig som du gjorde med måsen?
- Jag gjorde det inte! - Lögnare!
Din mordiska hund!
Det var du som vände vinden emot oss.
Det var du som fördömde oss, din hund. Det var du!
Kommer du göra det du önskat att du gjort mot gamle Winslow?
Kommer du besegra mig då? För Winslow hade rätt!
Thomas. Du är en hund!
En lusig byracka! En hynda!
Du dödar mig!
Skäll.
Skäll, pojk.
Skäll, pojkvasker.
Skäll.
Har du aldrig varit till sjöss förr?
Skäll, säger jag. Skäll!
Skäll, ponken!
Såja, duktig pojke.
Duktig vovve.
Rulla dig!
Kom igen.
Kom nu.
Kom!
Upp med dig.
Duktig ponke.
I med dig nu, där du hör hemma.
Gör som jag säger, hund.
Duktig ponke.
Vill du se vad som finns i lanterninen?
Det ville det förra biträdet.
Håll käften, din gamle hund.
Putsa mässingen.
O Proteus former som sköljs upp i sinnena,
och smälter plundrade i Prometheus heta degel,
ögonen svedda
av gudomlig skräck och skam,
och kastar dem i käftarna på Davy Jones.
De andra, ännu blinda,
ser alltjämt
alla gudomliga gracer
och skickas till spelemans äng,
där ingen är dömd att lida, sakna eller slita,
men är
evig,
oförändrad och oföränderlig.
Som hon som omger jorden.
Dagsens sanning.
Du kommer att straffas.
Ljuset är mitt!
Om bleka dödens vågor stränga
gör havsdjupen till våra sängar,
be Gud som hör vågorna svalla,
rädda våra arma själar och havet befalla.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.shareuniversity.org
Dialogen är inspirerad av och innehåller utdrag
från Herman Melvilles skrifter och anteckningar,
från verkliga fyrvaktmästares dagböcker,
och i synnerhet Sarah Orne Jewetts verk.