Er da alt i livets strøm Bare drømmen i en drøm?
Jeg tror hele livet mitt har vært skjebnebestemt.
Har du noensinne hatt det noen kaller en overnaturlig opplevelse?
TORSDAG 1. AUGUST 1968
Ja, det har jeg faktisk.
Det var nok det det var. Man kan vel kalle det et mareritt.
Det var en fryktelig ubehagelig opplevelse.
Mannen min, Roman, og jeg hadde leid et vakkert hus i Hollywood Hills.
Det hadde stått der en stund, og mange kjendiser hadde bodd der.
Lillian Gish, Cary Grant og senest plateprodusenten Terry Melcher.
Han og kjæresten, Candice Bergen, var venner av oss.
En uke etter at vi flyttet inn ble jeg vekket av noe midt på natten.
Jeg skrudde på lyset,-
-og så en snodig mann stå i døråpningen til soverommet.
Jeg reiste meg fra sengen.
Og jeg fulgte ham ned i stuen.
Der så jeg to personer som var bundet til takbjelkene.
Da jeg kom nærmere, så jeg at det var min venn Jay Sebring og jeg.
Begges hals var skåret over.
ETT ÅR SENERE
Ifølge etterforskerne minner åstedet om et religiøst ritual.
Fem personer, blant annet Sharon Tate, ble funnet døde-
-hjemme hos Tate og hennes mann, manusforfatteren Roman Polanski.
Tate, kjent fra "Pillenes Paradis", var høygravid,-
-og ble funnet i en nattkjole med et tau rundt halsen,-
-og bundet til liket av en mann.
Politiet så at telefon- og hovedlinjer var kuttet.
Ofrene hadde vært døde i rundt tolv timer.
Vi kjørte til huset med instruksjoner om å drepe alle som var der.
-Fra Charlie? -Ja.
Mansons unge sektmedlemmer lystret hver minste instruks.
Det var som om jeg var fanget i noe som jeg ikke kunne kontrollere.
Som om jeg var et verktøy i djevelens hender.
En betjent sa: "Jeg har aldri sett lignende i hele karrieren."
TRE DAGER TIDLIGERE
ONSDAG 6. AUGUST 1969
Mitt elskede hus. Det føltes som om jeg aldri skulle se det igjen.
Visste du at "cielo" betyr "himmel" på spansk?
Ditt himmelske hus er seg selv likt. Det samme kan ikke sies om deg.
Skal du hjelpe meg eller la meg svette i hjel?
Disse hendene er levebrødet mitt.
Dessuten vet jeg ikke om jeg er sterk nok til å løfte deg.
-Frekkas! Trekk det tilbake. -Aldri!
Én, to og opp! Går det bra?
-Jeg begynner å vende meg til det. -Du er en gammel ringrev.
Kan man forelske seg ved første blikk to ganger?
-Du forlot jo meg for en annen. -Du gjorde mer enn å style stjernene.
Hva kan jeg si? Jeg vil gjøre kundene fornøyde.
Hallo?
Er det noen her?
-Overraskelse! -Hva i alle dager?
Dr Saperstein! Kom hit, gutten min!
Jeg har savnet deg!
-Velkommen hjem. -Hei, Gib.
Jøsse nam! Jeg kan ikke tro det!
-Du ser sprekkeferdig ut. -Det er slik det føles også.
Kom og sett deg.
Vår vakre Sharon. Hvor er den døgenikten av en mann?
Godt å se deg også, Wojciech.
-Hun er gift med bestevennen din. -Ikke vær sjalu. Jeg er bare din!
Overrask...
-Takk. -Vi trodde du var Roman.
-Han kommer ikke. -Hva mener du?
Han er i London og skriver ferdig manuset.
-Han kommer hit innen fødselen. -Best for ham.
Å herregud! Lukk øynene. Jeg har en overraskelse.
-Hva er det? -Gjør deg klar.
Overraskelse!
Jøsses!
Gib.
-Er det ikke flott? -Jo!
Men jeg tenkte å fikse barnerommet mens jeg ventet på Roman.
Men nå trenger du ikke det. Jeg har tatt hånd om alt for deg.
Er det unnskyldningen hans?
Det er et viktig prosjekt. Det er mye som står på spill.
Ja, "Operasjon Alpha" virker langt viktigere enn en høygravid kone.
-Gibby... -Typisk menn å prioritere slik.
Det går fint, Gib.
Vel, kjære, du kan glemme alt som heter privatliv fra nå av.
Dine to lojale huspassere tar vare på deg.
Og allmennheten venter på stjernen fra "12 Stoler".
-"13 Stoler". -Hva?
Produksjonsselskapet endret tittelen.
De trodde ikke tolv stoler var nok da de så størrelsen på rumpa mi.
Vrøvl! Den ekstra stolen er til Orson Welles.
-Har du sett baken hans? -Skål for Orson Welles!
Og Sharon Tate Polanski og hennes en gang så deilige rumpe.
-Må den finne hjemveien snart. -Vær så snill...
Neste gang jeg møtte ham skulle jeg inn på skoledansen.
Ved inngangen stod en snodig fyr som så ut som de små statuene...
-En hagegnom? -Ja.
Hagegnomen nektet å slippe meg inn-
-fordi læreren sa jeg var en bråkmaker.
Jeg sa, så truende som jeg kunne:
"Vil du se meg skape bråk? Så fortsett å stå i veien for meg."
Han gikk helt opp i trynet mitt og sa: "Kom igjen, da!"
Én uke senere bød jeg på drinker og finansierte hans første film.
Det var slik jeg møtte Roman Polanski.
Jorden kaller på Sharon.
-Går det bra? -Ja da.
Hva foregår i det søte, lille hodet?
Det var nok... Det du nettopp sa.
Hvordan de minste valgene våre kan forandre livene våre fullstendig.
Tenk om du aldri hadde møtt Roman på skoledansen.
Tenk om jeg ikke hadde havnet på filminnspillingen som 17-åring.
Jeg drømte om å bli skuespiller,-
-men tenk om jeg ikke hadde vært der akkurat der og da.
Forstår dere hva jeg mener?
Er livet bare en rekke tilfeldige hendelser,-
-eller finnes det en større plan?
En dypere hensikt for oss.
Tenker dere aldri på-
-hvordan hver minste avgjørelse kan endre retningen vår?
Talentet og utseendet ditt gjør deg til den fødte stjerne.
Jeg vil forbli Abigail Folger, hverdagens dronning.
Gib...
Karrieren deres, din og Romans, og det vakre barnet dere venter...
...det var forutbestemt.
Vi kan alle vurdere valgene våre, det vi har gjort og ikke gjort,-
-og fundere på om dette er alt livet har å by på,-
-men i ditt tilfelle, Sharon Tate, ble nok livet akkurat som det skulle.
Er alt i orden?
Jeg tror han er utro igjen.
-Hva får deg til å si det? -Jeg bare vet det.
Det er sånn det fungerer mellom oss.
Roman lyver, og jeg later som om jeg tror ham.
Det trenger ikke å være slik. Du har et valg.
Han er mannen min. Vi venter vårt første barn.
Vi finner nok ut av det.
Kom inn igjen! Dere må se dette!
Jeg fant det på loftet. Jeg kan begynne.
Dette er så tåpelig.
Kommer Sharon til å få en vakker jente?
NEI
-Jeg visste det ble en gutt! -Nå er du tåpelig, kjære deg.
Din tur.
Greit.
Kommer jeg til å leve et langt og lykkelig liv?
-Hvem er det? -Jeg åpner.
Kommer!
Stille, Dr Saperstein.
Hva vil du?
Beklager, men som jeg har sagt før, du har gått til feil hus.
Terry bor ikke her lenger. Her bor Roman Polanski og Sharon Tate.
Men om du treffer ham, kan du si at jeg må snakke med ham?
-Selvsagt. Ha det bra. -Takk, bror.
Hvem var det?
En gjøk som leter etter Terry Melcher.
-Sa han hva han het? -Jeg husker ikke.
Noe med Charlie, tror jeg.
Faen ta deg, Roman.
Alvorlig talt, dere!
Hei!
Hva skjer, gutten min?
Hørte du noe?
Hvem faen dukker opp på denne tiden?
-Hvem var det? -Vent der.
Du er ikke lite frekk! Dr Saperstein!
Dr Saperstein!
-Hva er det der? -Will må ha lagt det igjen tidligere.
Jeg vil ha porten undersøkt. Ingen kommer inn uten koden.
Ja, vi bytter den ut. Ikke uroe deg. Vi tar hånd om deg.
TORSDAG 7. AUGUST 1969
Tror du vi er alene her? Det er som om hele verden sover.
Nyt det mens du kan.
Det har vært så stille siden jeg kom hjem.
Jeg trodde telefonen ville ringe konstant.
Ute av øye, ute av sinn.
Legen ba deg ta det rolig til barnet kommer.
Jeg ga beskjed om at folk kun fikk ringe i nødstilfeller.
Takk, men jeg er ikke akkurat syk.
Hvordan går det med deg og Wojciech?
Jeg ville ikke si noe, men etter i går kveld burde du nok vite...
Hva da?
Jeg har vært litt skeptisk til noen av hans besøkende.
-Hva mener du? -Wojs nye venner...
Det er ikke noe galt med dem, og jeg er ikke den som dømmer andre,-
-men noen av dem er...
-Hva? -Rare, i mangelen på et bedre ord.
De sprer rundt seg med stoff.
Brian, Nancy, Cas og de der... Alle går på dem.
En ting er å eksperimentere, men stoffet de selger er heftig.
Roman og jeg liker å ha gjester, og døra er åpen for vennene våre,-
-men jeg liker ikke tanken på en underverd...
-Kanskje vi skal dra tilbake. -Slapp av.
Jeg er bare litt trøtt.
-Kom igjen. Jeg vet om en snarvei. -OK.
-Henger du med? -Ja da, jeg kommer.
Nei!
Det er min feil. Jeg burde ha løpt etter ham i går.
Nei, vi kunne ikke vite at dette ville skje.
Han er stadig vekk ute om nettene.
Vi fant en flott plass i hagen.
Jeg er så lei for det, miss Tate.
Unnskyld... hvem er du?
Jeg heter Steven Parent.
Jeg har bodd i husvognen de siste ukene.
-Bor ikke Will der? -Det er en stund siden.
Han og Steven er venner, så han har tatt over og hjulpet til.
Så rart at ingen har nevnt noe.
Om du vil at jeg skal dra, så har jeg forståelse for det.
Nei, du må gjerne bli. Det...
Jeg bare visste ikke at vi hadde en ny vaktmester.
Jeg mekker på bilen min om du trenger noe.
Hyggelig endelig å møte deg, frue. Du var dyktig i "Pillenes Paradis".
Han er en bra fyr, og jobber hardt. Jeg bare glemte...
Er det noe mer jeg burde vite?
Har dere endret noe annet mens vi var borte?
Jeg vet at du er opprørt. Det er min feil.
Jeg burde ha tatt hunden inn.
Du burde kanskje det.
Hallo...?
"ROSEMARYS BABY" MANUS AV ROMAN POLANSKI
FRA CHARLIE
-Jay! -Hva er det?
Det lydbåndet... Stemmene og den ekle mannen!
Du er glohet. Bli med ut.
Føler du deg bedre? Kom hit!
Jeg håper så inderlig at han ikke led der ute, helt alene.
Fæle ting skjer iblant. Du kan ikke beskytte alt og alle.
Jeg kunne ønske at Roman var her.
Dette skulle være hjemmet vårt. Romans, mitt og barnets.
Jeg føler meg som en fremmed her.
Det er som om de har tatt over.
-Jeg er takknemlig, men det er... -...litt mye?
For å si det mildt. De blander seg i alt.
De tar avgjørelser for meg, som om de eier stedet.
Roman kommer hjem snart. Da slipper du husokkupantene.
Tror du vi er bundne av skjebnen vår?
-Nå igjen? -Jeg mener...
Tror du vi kan påvirke skjebnen vår,-
-eller ble historien, boken om oss, skrevet før vi engang var født?
Jeg liker å tro at alt er mulig.
Jeg tror vi har uendelige valg og uendelige virkeligheter.
Vi lever nok i ulike versjoner av historien vår for alltid.
I det minste til den blir som vi ønsker.
På filmspråk blir det vel som å omskrive vårt eget manus.
Uansett hvilken vei vi velger, så havner vi på samme sted.
-Hvorfor tenker du så mye på dette? -Jeg vet ikke.
Det er vel morsinstinktet som slår inn.
Få deg litt hvile, vakre deg. Det gjelder dere begge.
Ingen dype tanker i kveld. Jeg er lengre nedi dalen.
-Husk at jeg er rask opp trappene! -Helten min.
-Middag på El Coyote i morgen. -Jeg vet det.
Smil!
For et vakkert par.
Gå!
Hva vil dere meg?
Hvem faen er dere?
Jeg er djevelen, og er her for å gjøre djevelens arbeid.
Ikke skad henne! Hun er gravid! Vær så snill!
-Da får vi begynne med deg isteden. -Nei!
Nei!
Hold kjeft!
Løp! Nå!
Hjelp!
Vær så snill. Ikke drep meg. Jeg vil bare føde barnet mitt.
Bare la meg føde barnet mitt.
Bare innse det. Du skal dø. Og jeg føler ikke en dritt.
Vær så snill, slutt.
Vær så snill. Du traff meg. Jeg er allerede død.
Barnet mitt!
Nei! Hjelp!
Hjelp!
-Sharon! -Hjelp meg! Vær så snill!
Hjelp meg, noen!
Det går bra. Det var bare et mareritt.
-Det går bra. -Det var akkurat som i drømmen min.
De drepte oss.
Barnet mitt.
Det går bra. Du er trygg.
GRIS
FREDAG 8. AUGUST 1969
Ringte du Roman? -To ganger. Ikke noe svar.
-Hva skal vi gjøre? -Jeg vet ikke.
God morgen. Hvordan går det?
Sharon? Er alt i orden?
-Hva er det? -Hva da?
Den døde greia i kjøleskapet mitt.
-Hva slags død greie? -Det døde dyret!
-Sharon... -Det er jo rett der!
-Det var akkurat der. -Du er nok bare litt overopphetet.
Nei, jeg så det! Det var der.
Sier dere at jeg ser ting som ikke er der?
Tror dere jeg har gått fra vettet?
Absolutt ikke. Det er helt vanlig for noen i din tilstand å...
Ikke vær så nedlatende!
Siden jeg kom hjem, har dere sagt at jeg må slutte å bekymre meg,-
-men det er noe som ikke stemmer. Noe som ikke stemmer her i huset.
Jeg kan ikke forklare det.
Fortell om han mannen.
Fortell alt dere vet om Charlie.
Du hadde et fryktelig mareritt, men det var ikke mer enn som så.
Jeg kan ikke forestille meg hva som skjer i kroppen din.
Kjemiske forandringer og følelsesmessige påkjenninger.
Jeg hadde vært livredd om jeg ventet mitt første barn.
Du sier jo alltid at vi formes av det som vi bruker energi på.
Jeg vet ikke hva som foregår her eller om dere to er involverte,-
-men dere har vendt opp ned på huset og sluppet inn Gud og hvermann.
Fortell hvem den jævla Charlie er. Jeg blir ikke her et sekund lenger!
Vi vet ikke hvem han er. Jeg lover.
Han stakk innom et par ganger da dere var borte.
Noen av jentene i familien hans, som han kaller dem, var på fest her.
Han tror Terry Melcher bor her ennå og har lovet ham platekontrakt.
Det er alt vi vet.
Hvem enn han og familien er, så prøver de å drepe meg.
De prøver å drepe barnet, og det tillater jeg ikke!
Sharon! Hører du hva du sier?
Du later til å tro at noen er ute etter deg.
-Dette er ikke en av Romans filmer. -Ikke si at jeg innbiller meg det!
Lydbåndet han etterlot slo seg på av seg selv i går.
De var her i huset. En mann og to kvinner med pistol og kniver.
-De kom hit for å drepe oss. -Slutt opp, Sharon!
Jeg forstår at du er sliten og savner Roman, men du høres...
Sinnssyk ut?
La meg vise dere noe sinnssykt!
-Vi vil ikke at du skal bekymre deg. -Så dere skjulte dem for meg?
Hvor mange ganger har galningen vært her?
-Hvor mange ganger? -Jeg vet ikke.
-De dukker opp til snodige tider. -Har dere aldri ringt politiet?
For å si at vi mottar posten til en tidligere huseier?
Disse menneskene er en trussel mot meg og barnet mitt.
Tror du virkelig at vi lar noe skje deg eller barnet?
Vi bor her for å se til at du er beskyttet.
Beskyttet mot hva da?
På dette tidspunktet... deg selv.
Denne diskusjonen er ferdig.
-Unnskyld! Gikk det bra? -Ja da.
-Hei. Jeg mekker litt på bilen. -Jeg ser det.
Hva kan jeg gjøre for deg, miss Tate? Miss Polanski, mener jeg.
-Bare kall meg Sharon. -Sharon.
Jeg byttet kode på porten i morges, for sikkerhets skyld.
Takk, Steven.
De hadde rett. Vi trenger deg her.
Kunne du ha hjulpet meg med én ting til?
Denne veien.
Pass hodet.
Beklager.
Takk.
Du liker duppedingser, eller hva?
Jeg liker å ta ting fra hverandre og sette dem sammen igjen.
Jeg liker å se hvordan ting fungerer.
-Kanskje du blir en berømt oppfinner. -Jeg? Neppe.
Jeg er bare en fyr fra El Monte som jobber deltid i en platebutikk-
-for å ha råd til college.
Og jeg er bare en jente fra Dallas-
-hvis militære far flyttet hele tiden så hun aldri fikk noen nære venner.
Men se hva det ble av deg. En verdensberømt filmstjerne.
-Knapt verdensberømt. -I mine øyne er du det.
Har du noen, Steven?
Noen nære i livet ditt?
Ikke akkurat.
Jeg har ikke truffet så mange den siste tiden.
Jeg flyttet hjemmefra nokså hastig.
Jeg snakker ikke med familien lenger.
Det er aldri for sent å si til sine nære hva man føler.
Jeg vil møte dem før jeg går videre. I det minste én gang.
For å ta farvel.
Det burde du gjøre.
Er dette lydbåndet som ble spilt av midt på natten?
Jeg kan ikke forklare det, og jeg vet at jeg låter sprø.
Alt låter sprøtt om man ikke stiller spørsmål.
Interessant.
-Hva er det? -Det er kryptert.
-Hva betyr det? -Lydbåndet sender skjulte beskjeder.
Teknikken kalles backmasking. Hør en gang til.
Men når jeg spiller det baklengs...
Helter skelter. Helter skelter.
-Smart. -Hva var det?
"Helter Skelter", som Beatles-låten.
Det låter som en slags messe. Nesten som en profeti.
Noen har virkelig anstrengt seg for å gjøre dette.
Hvorfor høres det kun baklengs?
Det skal bare kunne høres på et underbevisst nivå.
Det brukes i reklame for å fremme salg.
Det brukes i radio, TV, filmer og musikk for å spre budskap.
-Hva slags budskap? -Alle mulige.
Til og med satanistiske budskap.
Satanistiske.
Jeg tror det er en sammensvergelse skapt av regjeringen-
-for å gjøre oss til konformister og hindre oss i å tenke selv.
Om vi er ført bak lyset, kontrollerer de alt.
Vi blir likegyldige forbrukerroboter i deres kunstige skjærsild.
Hallo.
Ja, det er hun. Et øyeblikk.
Det er til deg.
Hallo.
Hva vil du meg?
Miss Tate? Sharon? Går det bra?
-Gjenkjente du stemmen? -Nei, frue.
-Det var ham. -Hvem da?
Han der Charlie.
-Hva sa han? -At vi skal dø, alle sammen.
Er du der, Sharon?
Sharon?
Vennen, jeg vil bare prate.
Hallo.
Roman!
Herregud! Jeg har prøvd å få tak i deg.
Jeg har vært så redd! Jeg har fryktelige mareritt.
Få meg bort herfra. Hvor som helst, så lenge det er langt borte.
-Sharon, slipp oss inn. -Vær snill og åpne døra.
Er du der, Roman?
Er du der, Sharon?
Vi vil bare snakke med deg.
Snakk med oss!
Hør etter nå.
Wojciech og Gibby sier at jeg innbiller meg alt,-
-men noe fryktelig vil skje om ikke vi forlater dette huset.
Hva er det med deg? Hører du ikke hva jeg sier?
-Slipp oss inn, Sharon. -Vi vil bare snakke. Slipp oss inn!
Jeg skal ta et bad. Kommer snart.
De er innblandet, Roman. De er ikke de du tror de er.
Hør her. En mann kalt Charlie er leder for en slags sekt.
Jeg tror han har tilhengere som gjør som han sier.
De dukker opp til alle døgnets tider og etterlater lydbånd.
Det er satanistiske budskap skjult i musikken deres,-
-og de er ute etter barnet.
Roman.
Roman!
Helter skelter. Helter skelter.
Steven! Hjelp meg!
Nei!
Sharon! Du er trygg. Det er bare et mareritt.
Nei, det var ingen drøm.
Jeg så deg, og du var død.
Det går bra. Du har sovet.
Du ville ikke gå tilbake til huset, så du hvilte i noen timer.
-I noen timer? -Vent der.
Nei, du må høre på meg. Vi er i fare, og...
Barnet!
-Kommer barnet nå? -Jeg vet ikke, men hent hjelp.
Hent bilen. Jeg vet ikke hvor langt jeg kan gå.
-Jeg ringer etter hjelp. -Vi har ikke tid. Du må dra nå.
-Hva er det? -Linjen er død.
Hva er det som foregår?
Du må høre på meg. Gå ut og tilkall politiet.
-Hva med barnet? -Gå og hent bilen!
Faen.
Steven! Nei!
Hei. Kan dere hjelpe oss?
-Steven! Rygg! -Hva gjør du?
Rygg! Nå!
Nei!
Kom igjen!
Lås alle dørene. Raskt!
-Hva skjer? Jeg hørte skudd. -Vi har ikke tid.
-Hva foregår? -De skal drepe oss. Vi må låse huset.
Hvem er det?
-Skynd dere! De kommer! -Hjelp meg med å flytte dette!
Faen!
Små griser, små griser...
Slipp oss inn.
Ellers puster og pruster vi til huset blåser ned.
-Hva gjør vi? -Gjem deg. Ikke la dem finne deg.
Små griser, små griser.
Slipp oss inn.
Ellers puster og pruster vi til huset blåser ned.
Små griser, små griser.
Slipp oss inn.
Barnerommet!
...til huset blåser ned.
-Jay! -Jeg ventet på restauranten.
Er alt i orden? Du skjelver.
-Hva er det? -Jay!
Hvem faen er du? Hva vil du?
Jeg er djevelen, og er her for å gjøre djevelens arbeid.
Inn med dere.
Herregud.
Vær så snill. Ikke drep meg. Jeg vil bare føde barnet mitt.
Bare innse det. Du skal dø. Og jeg føler ikke en dritt.
Vær så snill. Hun er gravid. Ikke drep henne.
Vær så snill, ikke drep henne.
Da får vi begynne med deg isteden.
Ta hva enn du vil, men ikke drep meg!
Ta meg, din jævel!
Gjør det! Drep meg!
Drep meg.
Ser man det.
Den gravide lille filmstjernen har litt kampglød.
Jeg vet hvem du er.
Vet du hvem jeg er?
Du er djevelen selv!
Slipp meg!
Jay! Pass opp!
Kom igjen.
Hitover.
Steven, Will hadde en amatørradio. Kanskje den er her et sted.
Jeg kan sette den sammen igjen.
Kom inn. Hvor befinner du deg?
Nei!
-Hvor er Wojciech? -Skynd deg! De kan komme.
Få den til å fungere.
-Kan noen høre oss? Det er krise. -Hvor befinner du deg?
Er det noen der? Over.
Jeg er så lei for det.
-Jeg vil ikke dø. -Vi skal ikke dø.
Vi skal ikke dø.
Hallo? Over.
Gjenta meldingen. Over.
Er det noen der? Over.
Anrop på kanal 19.
Jeg kan ikke hjelpe deg om du ikke svarer.
Trenger du en ambulanse?
Hallo? Over.
Anrop på kanal 19.
Ambulanse kan trenges. Avventer anropers posisjon.
Det er nokså utydelig. Gjenta meldingen. Over.
Er det noen der? Over.
Anrop på kanal 19.
Du, drittsekk!
Dra til helvete!
Sharon!
Wojciech!
Kom her.
Tror du vi kan påvirke skjebnen vår,-
-eller ble historien, boken om oss, skrevet før vi engang var født?
Jeg tror vi har uendelige valg og uendelige virkeligheter.
Vi lever nok i ulike versjoner av historien vår for alltid.
I det minste til den blir som vi ønsker.
Jeg skulle likt å ha vært en eventyrprinsesse.
En liten gyllen dukke med florlette vinger,-
-og en kjole prydet med glitter.
Jeg ser det som noe rent og vakkert.
Jeg tror hele livet mitt har vært skjebnebestemt.
Jeg har aldri planlagt noe av det som har hendt meg.
Det kan nok sies at jeg lever i en eventyrverden,-
-og ser alt gjennom et rosa skimmer.
Det vil jeg nok alltid gjøre.
Tekst: Monica Mikkelsen iyunomg