Är vår levnad undangömd som en dröm i drömmen drömd?
Jag tror att hela mitt liv har styrts av ödet.
Har du nånsin haft vad man kan kalla en övernaturlig upplevelse?
TORSDAG DEN 1 AUGUSTI 1968
Ja, det jag har faktiskt.
Det var nog vad det var. Man kan nog kalla det en mardröm.
Det var en fruktansvärt obehaglig upplevelse.
Min man Roman och jag hade hyrt ett vackert hus bland Hollywoods kullar.
Det hade stått där ett tag, och många kändisar hade bott där.
Lillian Gish, Cary Grant och före oss skivproducenten Terry Melcher.
Han och hans flickvän Candice Bergen var vänner till oss.
Nån vecka efter att vi flyttade in blev jag väckt av nåt mitt i natten.
Jag tände ljuset-
-och en konstig man bara stod där i dörröppningen till sovrummet.
Jag klev upp ur sängen.
Jag följde efter honom ner till vardagsrummet.
Där såg jag två personer som var fastbundna i takbjälkarna.
När jag kom närmare såg jag att det var min vän Jay Sebring och jag.
Båda två hade fått halsen uppskuren.
ETT ÅR SENARE
Efter vad som enligt en utredare liknar en kuslig religiös rit-
-har fem personer, bl.a. Sharon Tate, hittats döda-
-hemma hos Tate och hennes man, manusförfattaren Roman Polanski.
Tate, känd från "Dockornas dal" och höggravid-
-hittades i ett nattlinne med ett rep runt halsen, fastbunden i en man.
Polisen såg att telefon- och elledningar var kapade.
Kropparna hade legat där i runt tolv timmar.
Vi körde till huset med instruktioner om att döda alla som var där.
-Från Charlie? -Ja.
Mansons unga sektmedlemmar lydde hans minsta vink.
Det var som om jag var fast i nåt som jag inte kunde styra över alls.
Jag kan bara beskriva det som att jag var ett verktyg i Djävulens händer.
En polis sa: "Under alla mina år har jag aldrig sett nåt liknande."
Översättning: Per Lundgren iyunomg.com
TRE DAGAR TIDIGARE
ONSDAG DEN 6 AUGUSTI 1969
Mitt älskade hus. Jag började tro att jag aldrig skulle se det igen.
Visste du att "cielo" betyder "himmel" på spanska?
Ditt himmelska hus är sig likt, till skillnad från dig.
Ska du hjälpa mig eller låta mig svettas ihjäl?
De här händerna är faktiskt min födkrok.
Jag vet inte ens om jag orkar lyfta dig.
-Ditt kräk! Ta tillbaka det där. -Aldrig!
Ett, två - och upp! Mår du bra?
-Jag har börjat vänja mig. -Du är ett riktigt proffs.
Kan man bli kär vid första ögonkastet två gånger?
-Det var du som hittade nån annan. -Du var mer än stylist åt stjärnorna.
Vad kan jag säga? Jag vill ha nöjda kunder.
Hallå?
Är det nån här?
-Överraskning! -Vad i hela...?
Dr Saperstein! Kom hit, pojken!
Jag har saknat dig!
-Välkommen hem. -Hej, Gib.
Jag kan inte tro att det är sant!
-Du ser ut att nästan spricka. -Det är så det känns.
Kom och sätt dig.
Vår vackra Sharon. Var är din odåga till man?
Trevligt att se dig också, Wojciech.
-Hon är gift med din bästa vän. -Var inte svartsjuk. Jag är bara din!
Överraskni...
-Tack. -Vi trodde att du var Roman.
Han kommer inte. Han är i London och skriver färdigt manuset.
-Han lovade att inte missa födseln. -Det är bäst för honom.
Just det! Blunda. Jag har en överraskning.
-Vad är det? -Förbered dig.
Överraskning!
Jösses!
Gib.
-Visst är det härligt? -Ja.
Jag tänkte ordna barnkammaren i väntan på Roman.
Nu behöver du inte det. Jag har tagit hand om allt åt dig.
Är det hans ursäkt?
Det är ett viktigt projekt. Det är mycket som står på spel.
Ja, "Day of the Dolphin" låter ju viktigare än en höggravid fru.
-Gibby... -Typiskt män att prioritera så kasst.
Det är ingen fara, Gib.
Kära du, du kan glömma allt vad privatliv heter.
Du har två lojala husvakter-
-och allmänheten väntar på stjärnan från "The Twelve Chairs".
-"The Thirteen Chairs". -Va?
Studion ändrade titeln.
De tyckte väl att tolv stolar inte räcker till min växande bak.
Struntprat! Stolen är till Orson Welles.
-Har du sett hans bak? -Skål för Orson Welles!
Och Sharon Tate Polanski och hennes en gång fantastiska bak.
-Må den hitta hem igen snart. -Snälla.
Sen träffade jag honom vid entrén till skoldansen.
Det var en liten kille som såg ut som en sån där liten staty på gräsmattan.
-En trädgårdstomte? -Ja.
Trädgårdstomten vägrade släppa in mig-
-eftersom läraren sa att jag var bråkig.
Jag sa, så hotfullt jag kunde:
"Vill du se hur bråkig jag kan vara? Fortsätt bara stå i vägen."
Han gick fram till mig och sa: "Kom igen, bara!"
En vecka senare bjöd jag på ett glas och finansierade hans första film.
Det var så jag träffade Roman Polanski.
Jorden anropar Sharon.
-Mår du bra? -Ja då.
Vad rör sig i det där söta lilla huvudet?
Det var nog... Det du just sa.
De allra minsta val kan förändra våra liv fullständigt.
Tänk om du inte hade rykt ihop med Roman på skoldansen.
Tänk om jag inte hade hamnat på den där filminspelningen.
Jag ville ju bli skådespelerska-
-men tänk om jag inte hade varit just där just då.
Förstår ni?
Är livet bara slumpmässiga händelser eller finns det en större plan?
Nåt högre syfte för oss.
Funderar ni aldrig på hur våra minsta beslut kan förändra allt?
Med din talang och ditt utseende var du förutbestämd att bli stjärna.
Jag kommer förbli Abigail Folger, alldaglighetens drottning.
Gib...
Era karriärer - din och Romans - och det där vackra barnet ni ska få...
Det var förutbestämt.
Vi kan fundera på våra val och undra om livet inte har mer att erbjuda-
-men i ditt fall, Sharon Tate, blev nog livet precis som det skulle.
Hur är det?
Jag tror att han är otrogen igen.
-Varför det? -Jag bara vet det.
Det är så vi gör.
Roman ljuger, och jag låtsas att jag tror honom.
Du behöver inte ha det så här.
Han är min man, och vi ska få vårt första barn.
Vi löser det på nåt sätt.
Kom in igen! Ni måste se det här.
Jag hittade det på vinden. Jag börjar.
Det här är urfånigt.
Kommer Sharon få en vacker flicka?
NEJ
-Jag visste att det blir en pojke! -Nu är du fånig.
Din tur.
Okej.
Kommer jag att leva ett långt och lyckligt liv?
-Vem är det? -Jag öppnar.
Jag kommer!
Tyst, Dr Saperstein.
Vad vill du?
Jag beklagar, men som jag har sagt flera gånger är du vid fel hus.
Terry bor inte kvar. Roman Polanski och Sharon Tate bor här.
Om du träffar honom kan du väl hälsa att vi måste prata?
-Visst. Ha det bra. -Tack, broder.
Vem är det?
Nån knäppgök som letar efter Terry Melcher.
-Sa han vad han heter? -Jag minns inte.
Charlie nånting, tror jag.
Fan ta dig, Roman.
Driver ni med mig?
Hej!
Vad händer, killen?
Hörde du nåt?
Vem fan är här vid den här tiden?
-Vem var det? -Vänta där.
Du är inte lite fräck! - Dr Saperstein!
Dr Saperstein!
-Vad är det där? -Will måste ha lämnat det tidigare.
Jag vill att nån fixar porten. Ingen ska komma in utan koden.
Javisst, vi byter den. Oroa dig inte. Vi tar hand om dig.
TORSDAG DEN 7 AUGUSTI 1969
Är vi ensamma här? Det är som om hela världen sover.
Njut medan det varar.
Det har varit så tyst sen jag kom hem.
Jag trodde att det skulle ringa konstant.
Den som inte syns finns visst inte.
Doktorn vill ju att du tar det lugnt tills barnet är här.
Jag har sagt att folk bara får ringa i nödsituationer.
Tack, men jag är ingen sjukling.
Hur är det med dig och Wojciech?
Jag ville inte säga nåt, men efter i går kväll borde du nog få veta...
Veta vad?
Jag har varit lite skeptisk till några av hans besökare.
-Vad menar du? -Wojs nya vänner...
Det är inget fel på dem, och jag är inte den som dömer andra-
-men vissa av dem är...
-Vad? -Konstiga, i brist på bättre ord.
De sprider sina grejor.
Brian, Nancy, Cas och de där... Alla tar dem.
Att experimentera lite är en sak, men drogerna de säljer är rätt extrema.
Roman och jag har gärna gäster, och vår dörr står öppen för våra vänner-
-men jag gillar inte tanken på att nån skum...
-Vi kanske ska gå hem. -Slappna av.
Jag är bara lite trött.
-Kom. Jag vet en genväg. -Okej.
-Hänger du med? -Ja då, jag kommer.
Nej!
Det är mitt fel. Jag skulle ha hämtat honom i går.
Nej, vi kunde inte veta att det här skulle hända.
Han är ute på nätterna hela tiden.
Han fick en fin plats i trädgården.
Jag beklagar verkligen, miss Tate.
Ursäkta... Vem är du?
Jag heter Steven Parent, frun, och har bott i husvagnen i två veckor.
-Bor inte Will där? -Det var ett tag sen.
Han och Steven är vänner, så han har ryckt in och hjälpt till här.
Det är lite konstigt att ingen har sagt nåt.
Om ni vill att jag ger mig av så förstår jag.
Nej, du får gärna stanna. Det...
Jag visste bara inte att vi hade en ny fastighetsskötare.
Jag mekar med bilen om ni behöver nåt.
Det är trevligt att träffas, frun. Ni var jättebra i "Dockornas dal".
Han är en bra grabb och jobbar hårt. Jag glömde bara...
Är det nåt mer jag borde veta?
Har ni ändrat på nåt mer när vi var borta?
Jag förstår att du är upprörd. Det här är mitt fel.
Jag skulle ha tagit in hunden.
Det kanske du skulle ha gjort.
Hallå...?
"ROSEMARYS BABY" MANUS AV ROMAN POLANSKI
FRÅN CHARLIE
-Jay! -Vad är det?
Det där rullbandet... Rösterna och den där skummisen.
Du brinner ju upp. Följ med ut.
Känns det bättre? Kom igen!
Jag hoppas verkligen att han inte led där ute, alldeles ensam.
Ibland händer dåliga saker. Du kan inte skydda allt - eller alla.
Jag önskar att Roman var här.
Det här ska vara vårt hem - Romans, mitt och barnets.
Jag känner mig som en främling här.
Det är som om de har tagit över.
-Jag är tacksam, men det är... -...lite mycket?
Milt uttryckt. De lägger sig i allt.
De fattar beslut åt mig, som om de äger mitt hus.
Roman är snart hemma, och då slipper du ockupanterna.
Tror du att vi är bundna av vårt öde?
-Det här igen. -Jag menar...
Tror du att man kan påverka sitt öde-
-eller är vår berättelse boken om oss, skriven innan vi ens är födda?
Jag vill tro att allt är möjligt.
Jag tror att det finns ett oändligt antal val och verkligheter.
Vi lever säkert i olika versioner av vår berättelse för alltid.
Åtminstone tills vi får till den.
På filmspråk blir det väl att vi kan skriva om vårt eget manus.
Jag tror att vilken väg vi än väljer, så hamnar vi på samma ställe.
-Vad handlar det här om? -Jag vet inte.
Det är väl modersinstinkterna som har satt i gång.
Vila lite, sköna du. - Det gäller dig också.
Inga allvarliga tankar i kväll. Jag är nere i dalen.
-Jag är blixtsnabb uppför trapporna. -Min hjälte.
-Middag på El Coyote i morgon. -Jag vet.
Le!
Vilket vackert par.
Rör på dig.
Vad vill ni mig?
Vem fan är du?
Jag är Djävulen, och jag ska utföra Djävulens arbete.
Skada henne inte! Hon är gravid! Snälla!
-Då får vi börja med dig i stället. -Nej!
Nej!
Håll tyst.
Spring! Nu!
Hjälp! Hjälp!
Snälla! Döda mig inte! Jag vill bara föda mitt barn.
Låt mig föda mitt barn.
Du kan lika gärna inse att du kommer dö, och det rör mig inte i ryggen.
Snälla. Sluta.
Snälla. Du fick mig. Jag är redan död.
Mitt barn!
Nej! Hjälp!
Hjälp!
-Sharon! -Hjälp mig! Snälla!
Hjälp mig, nån!
Det är ingen fara. Det var bara en mardröm.
-Det är ingen fara. -Det var precis som min mardröm.
De dödade oss.
Mitt barn.
Det är ingen fara.
GRIS
FREDAG DEN 8 AUGUSTI 1969
-Ringde du Roman? -Två gånger. Inget svar.
-Vad ska vi göra? -Jag vet inte.
God morgon. Hur mår du?
Sharon? Mår du bra?
-Vad är det där? -Vadå?
Den där döda saken i mitt kylskåp.
-Vad för död sak? -Det döda djuret där!
-Sharon... -Det är ju här.
-Det var precis där. -Du är nog bara lite överhettad.
Nej, jag såg det! Det var där.
Menar ni att jag ser saker som inte finns?
Tror ni att jag har blivit galen?
Inte alls. Det är helt normalt för nån i ditt tillstånd att...
Var inte så nedlåtande.
Ända sen jag kom hem har ni sagt att jag ska sluta oroa mig-
-men det är nåt som är väldigt fel i det här huset.
Jag kan inte förklara det.
Berätta om den där mannen.
Berätta allt ni vet om den där Charlie.
Du hade en mardröm. Den var hemsk, men det var inte mer än så.
Jag kan inte föreställa mig vad som händer i din kropp.
Kemiska förändringar och känslomässiga påfrestningar.
Jag skulle vara skitskraj inför mitt första barn.
Du brukar ju säga att vi formas av sakerna vi lägger vår energi på.
Jag vet inte vad som pågår här eller hur ni två är involverade-
-men ni har vänt upp och ned på stället och släppt in gud vet vem.
Berätta nu vem den här jävla Charlie är, för jag tänker inte stanna här.
Vi vet inte vem han är. Jag lovar.
Han kom hit ett par gånger när ni var borta.
Några tjejer i hans familj, som han säger, var på ett par fester här.
Han tror att Terry Melcher bor kvar och har lovat honom ett skivkontrakt.
Det är allt vi vet.
Vem han och den här familjen än är så försöker de döda mig.
De försöker döda barnet, och det tillåter jag inte.
Sharon! Hör du vad du säger?
Du verkar tro att nån är ute efter dig.
-Det här är ingen av Romans filmer. -Säg inte att jag inbillar mig!
Inspelningen han lämnade började spelas upp av sig själv i går.
De var i det här huset. En man och två kvinnor med en pistol och knivar.
-De var här för att döda oss. -Sluta, Sharon!
Jag förstår att du är sliten och saknar Roman, men du börjar låta...
...galen?
Ni ska få se på galen.
-Vi vill inte att du ska oroa dig. -Så ni gömde dem?
Hur många gånger har den där galningen varit här?
-Hur många? -Jag vet inte.
-De dyker upp vid konstiga tider. -Har ni aldrig ringt polisen?
För att vi får post till en tidigare hyresgäst?
De här människorna är ett hot mot mig och mitt barn.
Tror du att vi skulle låta nåt hända dig eller barnet?
Vi bor här för att se till att du är skyddad.
Skyddad från vad?
Vid det här laget... Från dig själv.
Vi har pratat klart.
-Förlåt! Gick det bra? -Ja då.
-Hej. Jag fixar lite med bilen. -Jag ser det.
Vad önskas, miss Tate? Miss Polanski, menar jag.
-Säg bara Sharon. -Sharon.
Jag bytte kod på porten i morse, för säkerhets skull.
Tack, Steven.
De hade rätt. Dig har man nytta av.
Skulle du kunna hjälpa mig med en sak till?
Den här vägen.
Akta huvudet.
Ursäkta.
Tack.
Du gillar verkligen prylar, va?
Jag har alltid älskat att plocka isär och sätta ihop saker.
Jag vill väl se hur de fungerar.
-Du kanske blir en berömd uppfinnare. -Jag? Nej.
Jag är bara en grabb från El Monte som jobbar extra i en ljudbutik-
-för att ha råd med college.
Jag är bara en tjej från Dallas vars pappa i armén flyttade hela tiden-
-så att hon aldrig hade några vänner.
Men titta vad du blev - en världsberömd filmstjärna.
-Knappast världsberömd. -För mig är du det.
Har du nån, Steven?
Nån särskild i ditt liv?
Inte direkt.
Jag har inte träffat så mycket folk på senare tid.
Jag flyttade hemifrån rätt plötsligt.
Jag pratar inte med min familj längre.
Det är aldrig för sent för att säga till sina nära vad man känner.
Jag skulle vilja besöka dem innan jag flyttar, åtminstone en gång.
För att ta farväl.
Det borde du göra.
Är det här rullbandet som började spela av sig själv mitt natten?
Jag kan inte förklara det, och jag vet att jag låter helt galen.
Saker låter alltid galna om man inte ställer frågor.
Intressant.
-Vad är det? -En inkodning.
-Vad betyder det? -Rullbandet har dolda meddelanden.
Det är baklängesmeddelanden. Lyssna igen.
Men när jag spelar upp det baklänges...
Helter skelter. Helter skelter.
-Smart. -Vad var det?
"Helter Skelter" - som Beatles-låten.
Det låter som nån sorts mässande - nästan som en profetia.
Nån ansträngde sig verkligen för att göra det här.
Varför hörs det bara baklänges?
Det ska bara gå att höra på en undermedveten nivå.
Det används i reklam för att kränga på folk prylar.
Det används i radio, tv, filmer och musik för att sprida meddelanden.
-Vad för sorts meddelanden? -Alla möjliga.
Till och med satanistiska meddelanden.
Satanistiska.
Jag tror att det är regeringen som ligger bakom-
-för att få oss att rätta in oss i ledet och inte ifrågasätta nåt.
Om vi inget vet styr de allt.
Vi blir likgiltiga konsumentrobotar i deras konstgjorda skärseld.
Hallå.
Ja, det är hon. Ett ögonblick.
Det är till dig.
Hallå.
Vad vill du mig?
Miss Tate? Sharon? Mår du bra?
-Kände du igen rösten? -Nej, frun.
-Det var han. -Vem?
Den där Charlie.
-Vad sa han? -Att vi kommer dö allihop.
Sharon, är du där?
Sharon.
Kära du. Jag vill bara prata.
Hallå.
Roman!
Herregud! Jag har försökt få tag på dig.
Jag är så rädd. Jag har fruktansvärda mardrömmar.
Ta mig härifrån. Vart som helst, bara det är långt bort.
-Sharon, släpp in oss. -Var snäll och öppna dörren.
Är du kvar, Roman?
Är du där, Sharon?
Vi vill bara prata.
Prata med oss!
Du måste lyssna på mig.
De säger att jag inbillar mig-
-men nåt hemskt kommer att hända om vi inte lämnar det här huset.
Vad är det med dig? Lyssnar du inte på vad jag säger?
-Släpp in oss, Sharon. -Vi vill bara prata. Släpp in oss!
Jag ska precis ta ett bad. Jag kommer snart.
De är inblandade i det här, Roman. De är inte de du tror att de är.
Lyssna. En man som heter Charlie är ledare för nån sorts sekt.
Han verkar ha anhängare som gör vad han än säger-
-och de har kommit hit vid konstiga tider och lämnat inspelningar.
Det finns satanistiska meddelanden i deras musik-
-och de är ute efter barnet.
Roman.
Helter skelter. Helter skelter.
Steven! Hjälp mig!
Nej! Nej!
Sharon! Du är i säkerhet. Det är bara en mardröm.
Nej, det var ingen dröm.
Jag såg dig, och du var död.
Du har sovit. Du ville inte gå till huset, så du vilade i några timmar.
-Några timmar? -Vänta där.
Nej, du måste lyssna. Vi svävar i fara och...
Barnet!
-Kommer barnet nu? -Jag vet inte, men hämta hjälp.
Ta bilen. Jag vet inte hur långt jag kommer.
-Jag ringer efter hjälp. -Vi hinner inte. Du måste åka nu.
-Vad? -Telefonen är död.
Vad händer?
Du måste lyssna på mig. Åk och hämta polisen.
-Barnet, då? -Ut till bilen!
Fan.
Steven! Nej!
Hej. Kan ni hjälpa oss?
-Steven! Backa! -Vad gör du?
Backa! Nu!
Nej!
Kom igen!
Lås alla dörrar. Snabbt!
-Vad händer? Nån sköt. -Vi har inte tid.
-Vad händer? -De tänker döda oss. Vi måste låsa.
Vilka är det?
-Skynda er! De kommer! -Hjälp till här.
Fan!
Små grisar, små grisar.
Släpp in oss.
Annars ska vi pusta och frusta tills ert hus faller omkull.
-Vad ska vi göra? -Göm dig! Låt dem inte hitta dig.
Små grisar, små grisar.
Släpp in oss.
Annars ska vi pusta och frusta tills ert hus faller omkull.
Små grisar, små grisar.
Släpp in oss.
Barnkammaren!
...tills ert hus faller omkull.
-Jay! -Jag väntade på restaurangen.
Hur är det fatt? Du skakar.
-Vad är det? -Jay!
Vem fan är du? Vad vill du?
Jag är Djävulen, och jag ska utföra Djävulens arbete.
In med er.
Herregud.
Snälla. Ni får inte döda mig. Jag vill bara föda mitt barn.
Du kan lika gärna inse att du kommer dö, och det rör mig inte i ryggen.
Snälla. Hon är gravid. Döda henne inte.
Snälla, döda henne inte.
Då får vi börja med dig i stället.
Ta vad du vill, men döda mig inte!
Ta mig, din skithög!
Gör det! Döda mig.
Döda mig.
Ser man på.
Den gravida lilla filmstjärnan har lite kämpaglöd.
Jag vet vem du är.
Vet du vem jag är?
Du är Djävulen, ditt kräk.
Släpp mig!
Jay! Se upp!
Kom igen.
Hitåt.
Steven, Will hade en amatörradio. Den kanske är här nånstans.
Jag kan sätta ihop den igen.
Kom. Var befinner du dig?
Nej!
-Var är Wojciech? -Skynda dig! Nån av dem kan komma.
Få den att fungera. Snälla.
-Hör nån? Det här är ett nödläge. -Var befinner du dig?
Är det nån där? Kom.
Jag beklagar verkligen.
-Jag vill inte dö. -Vi kommer inte dö.
Vi kommer inte dö.
Hallå? Kom.
Upprepa meddelandet. Kom.
Är det nån där? Kom.
Anropar på kanal 19.
Jag kan inte hjälpa dig om du inte svarar.
Behöver du en ambulans?
Hallå? Kom.
Anropar på kanal 19.
Ambulans kan behövas. Inväntar anroparens position.
Du hördes otydligt. Upprepa meddelandet. Kom.
Är det nån där? Kom.
Anropar på kanal 19.
Hördu, skitstövel!
Far åt helvete!
Sharon!
Wojciech!
Kom.
Tror du att man kan påverka sitt öde-
-eller är vår berättelse boken om oss, skriven innan vi ens är födda?
Jag tror att det finns ett oändligt antal val och verkligheter.
Vi lever säkert i olika versioner av vår berättelse för alltid.
Åtminstone tills vi får till den.
Jag skulle vilja vara en älvprinsessa.
En liten gyllene docka med vingar och klänning-
-prydd med gnistrande saker.
Jag ser det som nåt fullständigt rent och vackert.
Jag tror att hela mitt liv har styrts av ödet.
Jag har inte planerat nåt av det som har hänt.
Man kan nog säga att jag lever i en sagovärld-
-och ser allt i ett rosa skimmer.
Det kommer jag nog alltid att göra.