Fixed by: BOTANICMAN
Haniwa, Kofune, veoma sam sretan što vas vidim.
Jesi li ti... -Ja sam Jerlamarel. Vaš otac.
Kad sam čuo da su kraljica i lovci pronašli Alkenny,
bojao sam se najgoreg.
Da vas pogledam.
Zacijelo ste iscrpljeni od putovanja.
Dođite. Smjestit ću vas.
Kuća Prosvjetljenja. Nikad nisam vidio nešto slično.
Zgradu sam pronašao uglavnom netaknutu.
Nekoć je bila zatvor pa je izgrađena da traje.
Trebale su mi godine kako bih pronašao dijelove za generator,
no zato imamo struju za svjetlo, vruću vodu i grijanje.
Svi su uzbuđeni da vas upoznaju.
Svi?
Ja sam.
Upoznajte vašu braću i sestre.
Haniwa, Kofune, uspjeli ste.
Ja sam Oloman, vaš brat.
Ovo je Sheva.
Nonni, Sammy. -Dobrodošli. -Ovo je Sheena.
Dobrodošli.
A ovo dvoje malih čudovišta su Hayah i Hoveh.
Zacijelo ste gladni. Pođimo nešto pojesti.
Za hranu koju jedemo i obitelj s kojom jedemo,
uključujući i naše najnovijeg brata i sestru,
zahvaljujemo se.
Možete početi.
Sad se morate odmoriti.
Haniwa, ovo je tvoja soba.
Kofun će biti u susjednoj.
Ovo su tvoje stvari. Tvoj krevet.
To je slika Claudea Moneta.
Pa, nije prava. Reprodukcija je.
Predivna je, zar ne?
Da.
A za kraj smo sačuvali najbolje.
Ovo su vaši tuševi.
A u ovoj boci, vaš sapun.
Voda se zagrije.
Da. Čitali smo o tome u knjigama.
Mislim da će ti ovo biti puno bolje od čitanja.
Dođi, Kofune. Pokazat ću ti tvoju sobu.
Očekuju da spavamo u ovome?
Valjda. -Ako smo svi jedna velika obitelj, zašto ne spavamo zajedno?
I ja sam pomislila isto.
Uđi.
Tako je toplo, bez ikakve vatre.
Nedostaje mi tata.
I meni.
Misliš li da ćemo ikada više biti s njim?
Ne znam.
Ostavili smo ga samog...
nakon svega što se dogodilo mami.
Ne znam zašto smo došli ovdje.
Nitko ne smije razgovarati s njom.
Nitko se ne smije približiti. Pazi je kao da ti život ovisi o tome.
Ovisi li? -Da.
Bila si u pravu. Upozorila si me da ću prije ili kasnije
zažaliti što podupirem nastavak vladavine tvoje sestre.
No sumnjam da si i ti mogla predvidjeti koliko ćeš biti u pravu.
Svaki vojnik je izgubio roditelje, dijete, braću i sestre, supružnika.
Svaki od njih može postati vođa pobune protiv nje... ili nas.
Ako saznaju što je učinila,
bojim se da se to neće moći spriječiti. -Ako?
Kako se to može spriječiti?
Jedini ovdje koji znamo priču smo ti, ja, tvoja vještica
i kraljičina pomagačica, koja je sad pod stražom. -I sama kraljica.
Prije ili kasnije će tvoji ljudi htjeti čuti kraljicu.
Kako ćemo tada spriječiti da ta priča izađe na vidjelo?
Ne smije joj se dopustiti da iz one zgrade opet izađe kao kraljica.
Što to točno znači? -Znači da su nam dostupna dva ishoda.
Ili će izaći i svojevoljno odstupiti s prijestolja,
dati blagoslov sestri kao nasljednici i složiti se da vlada nad njom,
ili uopće neće izaći.
Nikad se neće odreći prijestolja, što god joj rekao.
Ne može je uvjetiti ono što ja mogu reći.
Zato ćeš ti morati pokušati.
Ti si s princezom Maghrom, zar ne?
Lovac me je povjerio tebi na čuvanje.
Valjda to znači da si prisegnuo vjernost njemu ili njoj.
Pretpostavljam njoj, zbog jasnog prijezira kojeg on ima prema tebi.
Trebala bi ušutjeti.
Jučer sam bila vlasništvo najbrutalnijeg čovjeka.
Pomirila sam se s tim jer je bilo bolje od alternative...
do onog trenutka kad to više nije bilo.
Što si joj to točno dužan?
Možda svoju odanost. Ali poslušnost,
budućnost, svoj život?
Kako je to moguće?
Kraljica mi je jasno rekla što ću dobiti ako riješim ovaj problem.
Sad ću ja tebi jasno reći
što ćeš dobiti ako ti pomogneš meni.
Dobro je pomagati princezi,
no puno je bolje pomagati kraljici.
Što je ovo?
Pročitaj.
Bilo je vrijeme, prije ovoga svega,
kad se moglo računati da ćeš biti razumna.
Sjećam se te verzije moje sestre.
Došla sam u nadi da ona još postoji u tebi.
I da će prihvatiti realnost svoje situacije
te učiniti razumnu stvar.
"Odstupi s prijestolja."
Ovjeri pečatom. Potvrdi.
Pročitaj to ljudima, danas, odmah.
I prihvati da ćeš živjeti pod mojom vladavinom.
Kakva to maštarija mora biti.
Ušla si ovdje misleći da bih zbilja to učinila za tebe.
Za mene?
Učini to ili nemoj.
Nudim ti ovo iz milosti i zbog uspomene na našeg oca.
Hoćeš li pristati ili ne je tvoj izbor.
Ali to nije moj izbor, Maghra.
Znaš to.
O tome nema nagodbe.
Ispregovarati pod prisilom spašavanje mog života
ili pristati na tvoju staru žudnju.
Samo bogovi odlučuju tko će biti kralj ili kraljica.
A tada smrt mora biti svjedok,
ili nema nasljeđivanja, dostojanstva i legitimnosti.
Samo beznačajna laž dogovorena od beznačajnih ljudi.
Ako želiš moju božanstvenost,
jedan od vas mora skupiti hrabrosti uzeti nož i oduzeti mi je.
Božji zakon, božji glas, božje riječi.
Nevjerojatno je kako se usklade
kad ti nešto želiš, u bilo kojem trenutku.
Onda je prikladno da tvoj kraj bude na ovakvom mjestu
gdje objavljuješ da je božja volja na tvojoj strani,
dok te je loša sreća malo po malo ogoljela od svega
na što si nekoć polagala pravo.
Ponuda odstupanja s prijestolja stoji.
Učini to ili nemoj.
Ovisi o tebi.
Jeste li se naspavali? -Ne baš. -Mogu zamisliti.
Ostavili ste sve što ste ikad znali. Prirodno je osjećati se izgubljen.
No obećavam da je suprotno istina.
Sad ste sa svojom obitelji.
Dođite. Provest ću vas.
Ovdje učimo svakog dana. -Olovku?
Imamo toliko toga naučiti. Zar ne?
Evo nas, knjižnica.
Trebalo mi je skoro deset godina da sve knjige donesem ovdje.
Znanost, matematika, medicina,
povijest, geografija, inženjerstvo, književnost.
Naši preci su bili vrlo pedantni što se tiče dokumentiranja
svog znanja i postignuća za potomstvo.
Kao da su znali da će nam jednog dana zatrebati.
Toliko toga bih želio podijeliti s vama, ovaj blagoslov kojeg imamo.
Taj blagoslov se često čini kao prokletstvo, zar ne?
Jer svakog dana vidimo izgubljeni potencijal
ovog svijeta i u nama samima.
I osjećaš se usamljeno. -Zbilja? -Kofune, znaš na što mislim.
Moramo sakrivati od svih ono što možemo.
Točno.
Većinu života sam proveo putujući, tražeći druge poput mene.
Prešao sam Trivant sve do Zapadne pustoši.
I zapadno od Pajana sve do Atlantika.
Nisam pronašao osobu koja vidi. -Vidio si ocean?
Plivao sam u njemu. -Zašto si se vratio?
Kako bih izgradio ovo mjesto. Katedralu znanja
i utočište gdje se možemo sigurno okupiti i učiti.
Obrazujući sebe i eventualno druge znanošću naših predaka.
Ali rekao si da nisi pronašao osobu koja vidi.
Nisam. Zato sam stvorio vas. -Svi smo tvoja djeca?
Da. Ti, Kofun,
Oloman, Sheva.
Svi osim ono dvoje malenih. Oni su Olomanovi.
A njihove majke? -Voljeli su silno svoje majke, kao i vi vašu.
Za nju ovdje uvijek ima mjesta. -Naša majka je mrtva.
Što? -Ubili su je lovci na vještice.
Silno mi je žao što to čujem.
Bila mi je vrlo draga. -Ne bih baš rekao. Ostavio si je samu.
Kofune. -Nosila je tvoju djecu. Ostavio si nas same cijeli život.
Nisi li nas poželio upoznati? Tko smo, kakvi smo?
Imaš pravo biti uzrujan. Lagao bih kad bih rekao da nisam zažalio
zbog načina na koji sam rješavao neke stvari. Bio sam mlad, nerazborit.
Biti izabran me ne čini savršenim.
Ne, daleko od toga. No bio sam izabran, Kofune. Moraš to shvatiti.
Dijete s vidom od slijepih roditelja.
Rođen da budem most između svijeta mraka i onog boljeg koji dolazi.
Dana nam je božanska misija. Bit ćemo zapamćeni.
Naša imena će se izgovarati do kraja ljudske povijesti.
Dođite. Pokazat ću vam generator.
Što radiš? -Nije ga ni briga što je mama mrtva.
Naravno da jest. Očito je bio uzrujan zbog toga, no nije mu bila žena.
Nije, samo je nosila njegovu djecu. -Nosila je nas. Nisi fer.
Vjerovao je da smo izabrani da donesemo svjetlo u svijet?
Izabrani. Rođeni.
Zovi to kako hoćeš. Znam samo da smo do sada živjeli u strahu.
Progonjeni od ljudi koji bi se u stvari trebali bojati nas.
Želiš da te se boje?
Radije to nego da budem spaljena kao vještica.
Spremni?
To je sve ugljen? -Da, imamo svoj rudnik iza ograde.
Pajanska zemlja je bogata ugljenom.
Tako pogonite svjetla? -Da, pokazat ću vam.
Olomane. -'Jutro.
Izgaranje ugljena u kotlu stvara paru pod pritiskom.
Ona puše u turbine koje okreću generator i stvara se struja.
Sam si ovo izgradio? -Da, obnovio sam ga.
No Oloman je naučio kako zapravo radi.
Samo sam dodao ovo. Ventil za otpuštanje pritiska.
Morate kontrolirati pritisak ili ga neće biti ili će ga biti previše.
U svakom slučaju, nema struje.
Zamislite što možemo postići kad nas bude više.
Moći ćemo osvjetljavati cijele gradove.
Što će gradovi za slijepce s tolikim svjetlom? -Bit će za one koji vide.
Ima nas desetak. Što je s ostalima?
Tvoj plan je da ih napustimo? -Naravno da nije, Kofune.
No nemojte se zavaravati, u prirodnom poretku slijepi su greška, a ne mi.
Uskoro će doći k nama, moleći nas da stvaramo djecu koja vide.
Djecu koja će trebati obrazovanje na ovakvom mjestu.
A u budućnosti, mjestima poput ovog.
Bog, priroda, kako god želite,
odlučila je vratiti vid čovječanstvu.
A tu odgovornost je prenijela na nas.
Hvala, Olomane.
Kofune.
Znam da se na Jerlamarela trebaš naviknuti.
Misli li da je nekakav bog? Da smo svi bogovi?
Ne, ne bogovi, već prvi od nove vrste.
Povratnička rasa ljudi koja će pomoći da shvatimo naš pravi potencijal
nakon 500 g. života poput uplašenih životinja. -Uplašenih životinja?
Nadam se da ćeš jednog dana upoznati mog pravog oca.
Shvaćam te, Kofune. Ni meni nije bilo ništa lakše kad sam došao.
No ne shvaćaš da si cijeli život proveo u tami iako si vidio.
Budi strpljiv. Jerlamarel nas možda nije podigao, no dao nam je svrhu.
Vratiti svjetlo u svijet. -Točno.
Možeš to početi s ovom lopatom.
Lovci na vještice su pobili vaš narod. Tugujemo za njima.
I Valeji su spoznali bol u duši.
No moj narod se brine da biste mogli vratiti Tamacti Juna.
Naše dijete je ozbiljno povrijeđeno i treba iscjelitelje.
Neće preživjeti dan u divljini.
Zar ćete je odbiti?
Djevojku možete ostaviti.
No vas dvoje morate napraviti tragove koji vode odavde.
Imaš moju riječ.
Hrabrosti, Bow Lion.
Kamo ćete otići? -Bog Plamen zna.
No Valeji će biti dobri prema tebi.
Moraš sama stvoriti život ovdje.
Tamo nema ničega za tebe.
Tvoja majka je u tvom duhu.
Sanjam dug život za tebe, draga djevojko.
Uz mnoga putovanja koja dolaze.
Hrabra moja lavice.
Ostat ću s Babom.
Nikad te nećemo zaboraviti, Bow.
Sad smo samo ti i ja, klipane veliki.
Koje bogove si naljutila da zaslužiš ovo?
Majka me naučila da vrlo tužni dani ne traju duže od vrlo sretnih.
I ona je proročica? -Ne. Voljela se napiti.
Što pouku ne čini ništa manje vrijednom.
Počinje biti hladno. Trebamo zapaliti vatru. Otići ću nešto ubiti.
Pukovniče. Ovo je iznenađenje.
Je li? Mislio sam da ćeš me očekivati nakon dolaska Baba Vossove djece.
Zapravo sam bio zabrinut što me nisi kontaktirao kako si obećao generalu.
Mislio si da moji strijelci neće poslati vijest?
Namjeravao sam. Bila je zbrka. -Pa, sad smo tu. Gdje su zarobljenici?
Zašto je general toliko opsjednut tom djecom?
Posao mi je slijediti njegove zapovijedi,
ne ih propitkivati ni shvaćati. Uzmi to u obzir.
Za razliku od tebe ja ne radim za generala. Mi smo partneri.
Nastavi to sebi govoriti ako ti pomaže.
Jesi li potpuno siguran da su to Baba Vossova djeca?
Do Trivanta je dug put i ne želimo pogriješiti.
Dobit ćeš njegovu kći, Haniwu.
A sina? -Ne.
Imat ćemo problem?
Nikakav. Sve dok dječak ostane ovdje.
Mogu li te podsjetiti da smo obitelj i ja naoružani i brojniji.
Onda će djevojka morati biti dostatna.
Kofune? Ne moraš se prikradati.
Pričaju o nama. Zašto pričaju o nama? -Što?
Haniwa!
Kofune! Baba!
Otvorite vrata! Upomoć!
Otvorite vrata! Pustite me van!
Pustite me van!
Haniwa! Haniwa, Haniwa! Ne!
Otvorite vrata!
Kreni.
Jesi li dobro? -Ona mi je kći. Tvoja sestra.
Nisam vidio drugog načina.
Šteta. Imala je veliki potencijal.
A Kofun?
Što je vidio? -Dovoljno.
Tako dugo sam ih čekao.
Ovo je vrlo uznemirujuće.
Učinila si što si mogla.
Ne dovoljno.
Više nego što bi ona za tebe da su uloge obrnute.
Siguran si u to? -Da. Vrlo.
A i ti si, iako ne baš u ovom trenutku.
Nisi ti kriva.
Da je tvoj otac ovdje složio bi se.
Pobrinut ću se da bude brzo.
Lovče na vještice?
Otkad znam za sebe bio si mi uporište u životu.
Bilo bi skoro nezamislivo ne primiti tvoj savjet
u kakvu god budućnost koračam.
Napravila sam neka dodatna objašnjenja.
Pretpostavljajući da imam sestrin blagoslov,
pročitat ću ih vojsci za početak prijelaza.
Moja abdikacija.
Prestani! Što to radiš?
Makni se do njega!
Tamacti Jun.
Što si učinio?
Zahvaljujem na tvojoj službi.
Sibeth, ne.
Što si učinila? -Maghra, kad pas ugrize,
ma koliko nekoć odan bio i koliko ga voljela, moraš ga uspavati.
Obje si nas ubila. -Teško.
Njegova vojska čeka vani, a kad saznaju... -Ne, ne. Ne njegova.
Samo je pozajmio. Čut će istinu.
Da je njegova krivnja zbog mojih ozljeda bila previše za njega.
Oduzeo si je život prema Starom običaju.
Odani sluga do kraja.
Očito, ako ti i ja ispričamo suprotne priče, to će zasjeniti tu istinu.
Zavladat će zbunjenost, kaos, a zatim ćemo vjerojatno obje izgubiti glavu.
Ili ćemo izaći odavde zajedno i predati poruku u kojoj ću objasniti
da ću u ovom vremenu krize ja sa sestrom voditi moje vojnike.
Da ću po prvi put vladati uz njeno savjetovanje.
Ne boj se.
Tu sam. Pokraj tebe.
Toliko toga će se promijeniti.
Pustite me!
Smiri se, Kofune. -Što si učinio mojoj sestri? -Ona je dobro.
Dao si je Trivancima. -Trivanci nisu čudovišta kojih se trebaš bojati.
Da nije bilo mojeg partnerstva s njima,
Ovo mjesto i moju obitelj bi već odavno ubila kraljica.
S našom vizijom i trivanskom vojskom,
možemo poraziti kraljicu jednom zauvijek. Trebat će godine,
no uskoro ćemo kontrolirati najmoćniju vojsku na kontinentu.
Više nas neće goniti kao pse, već nas vidjeti kao bogove.
No to zahtjeva žrtve.
Kofune, sine moj...
Nisam ti sin, luđače jebeni!
Začepi gubicu.
Ne zaslužuješ blagoslov koji ti je dan.
Vodite ga straga. Ne želim da ga djeca vide.
Silno mi je žao.
Odvest će te na rub postrojenja, a onda možeš otići.
A moja sestra?
Što je s mojom sestrom?
Povedi svih dolje i organiziraj smočnicu.
Čekaj moj poziv. Ne želim da ga djeca čuju.
Tata, tvoje desno. Tvoje desno.
Tvoje lijevo! Zid!
Stigli smo? -Jesmo.
Jerlamarel!
Gdje si?
Ne kriješ se valjda od mene?
Vidiš li me?
Jer ja tebe mogu namirisati.
Kriješ se u svojoj prljavštini poput jebenog štakora.
Ovo je tvoja Kuća prosvjetljenja?
Nema drveća.
Nema zraka.
Samo smrad truleži.
Tvoja vizija i sve tvoje znanje je bolest koja je poharala našu vrstu.
No ti ne osjećaš ništa. Vi budale ništa ne znate.
Izađi i bori se kao čovjek, kukavice.
Baba Vosse. Ne mora biti ovako.
Dao si moju djevojčicu Trivancima.
Nisam ja kriv već ti.
General je želio samo nju jer je mislio da je tvoja kći.
Koji general?
Edo Voss.
Edo. Tvoj brat.
A ti si mu je predao? -Nisam imao izbora.
Kakav čovjek čeka 17 godina da upozna svoju djecu kako bi ih izdao?
Borim se za cijelu ljudsku rasu! Žrtava mora biti!
To su moja djeca. Naudio si im! -Nisu tvoja djeca.
Stvoreni su da ispune sudbinu koju ti ne možeš razumjeti. -Je li?
Iščupat ću ti jebenu glavu!
Nećeš.
Ne misliš valjda da me možeš poraziti? -O, toliko jesam glup.
Gdje si? Jebena kukavice.
To je oružje drevnih.
Puno učinkovitije od tvojih strijela i mačeva.
Znam što je pištolj.
To je oružje za muškarce bez muda.
Ne možeš pobijediti, Baba Vosse. Živiš u svijetu vječne tame.
Ja pripadam budućnosti u kojoj nema tebe i tvoje vrsta.
O, ne. Sad si u mojem svijetu.
Gdje si?
Posvuda.
Nitko neće otići dok se ne vratim.
Vonjam tvoju krv, Jerlamarele.
Da? -I tvoj strah.
Vonjaš li svoj? -Iskrvarit ćeš, malo po malo.
Tako možeš osjetiti kako život curi iz tebe.
Kukavičja smrt.
Spora i mokra.
Pogledaj me.
Ti si ovo učinio. -Čekaj, čekaj. Molim te! Molim te, nemoj!
Kofune?
Da.
Jesi li dobro? -Nisam.
Lovac na vještice je mrtav!
Bio je zadnji od svoje vrste.
Časni vojnik koji je prepoznao
da je iznevjerio svoju kraljicu, kraljevstvo,
bogove i samog sebe...
Nije imao izbora već vojnički si oduzeti život,
što zahtijeva oslobađanje na tradicionalan način.
Junak do kraja.
Ostavio nas je uz odgovornost
da opravdamo njegovu plemenitu žrtvu.
Zato idemo naprijed.
Izgradit ćemo novi svijet za sebe.
Svijet bez tegoba.
Svijet bez oskudice.
Svijet bez... -Svijet bez straha.
Svijet bez mržnje.
Svijet bez praznovjerja.
Novi put kojim nikad nismo putovali.
A u tom novom svijetu kojeg je omogućio Tamacti Jun,
možda neće biti potrebe za lovcima na vještice.
Naredniče, idemo na Put lavande.
To je bilo zanimljivo.
Svijet bez lovaca bi značilo i svijet bez vještica.
Pronaći ćemo moju obitelj.
O tome nema diskusije.
A kad to učinimo oni za našu vojsku neće biti označeni kao bjegunci.
"Našu" vojsku? -Nije li?
Znači put naprijed vodi u kraljevstvo onih koji vide.
Pretpostavljam da ću trebati kralja koji vidi
kako bi mi dao djecu koja vide.
Kako sam već jednom bila odbačena od Jerlamarela
shvaćaš zašto to više ne želim pokušati.
Što predlažeš?
Reci mi nešto više o svom sinu.
Što vidiš, dječače?
Tornjeve od Božje kosti.
Više nego sam ih u životu vidio.
Tamo je dim.
Paris. -Ovdje je.
Fixed by: BOTANICMAN
Idemo po tvoju sestru.