Skyt!
Steng porten.
Haniwa!
Jeg er her.
Hvis du går fra meg igjen, dreper jeg deg selv.
Greit nok.
Trivanter!
Rykk fram!
Samle dere og få igjen pusten.
Vi kjemper her.
De er for mange. Vi har ikke nok soldater.
-Vi holder dem igjen. -Hvor lenge?
Baba.
Lenge nok til å sende beskjed til moren din om å evakuere byen.
Kofun og Haniwa, ri til Pennsa så fort dere kan.
Hva?
Det er ikke mer dere kan gjøre her.
-Vi kan kjempe. -Jeg er deres eneste bueskytter.
Hvis dere blir, dør dere.
Da dør vi.
Dere er steile fjols!
Troppsjef Ferik.
Heksejegernes general.
Send din raskeste rytter til dronning Maghra med dette straks.
Ja vel, sir.
De trakk seg tilbake til fortet og lukket porten.
La oss få ned porten. Nå!
Løft!
Fremad!
Holdt!
Soldater, innta posisjon!
Gå.
-Pappa. -Hysj.
Hører dere det?
-De bryter gjennom porten. -Ikke det.
Det.
Hva er det?
De skjulte stammer.
Bow!
Kofun. Du lever.
-Paris! -Baba.
Baba.
Lion.
-Vi står ved Baba. -Du hentet valierene.
Vi har tatt med mer enn det.
Valierene står ved Baba Voss!
-Salvinerne står ved Baba Voss. -Vi kjemper!
Yelissene står ved Baba Voss.
Reyennerne står ved Baba Voss.
Hvor mange kjempende?
Mer enn hundre.
Hundre fjellkjempere er verd dobbelt så mange heksejegere.
Det er de nødt til.
Kofun, få Paris i sikkerhet.
Jeg går i høyden.
Chet-chet.
Toad.
Kofun.
De lar visst hvem som helst krige nå for tiden.
Noen råd?
Trivantene består av skinn og stål. Hvis det ringer, stikk det.
Jeg kan se, husker du?
Det er det jeg er redd for.
Hvem der?
Maghra.
Overrasket over at du har tid til å se til meg med krigen du fører.
Krigen som du startet.
Ja.
Jeg hører at dine egne barn er med i kampen.
All den tiden du har mast på meg om å holde dem trygge…
Ti stille.
Jeg er ikke her for å ha en samtale.
Jeg har bare ett spørsmål jeg vil ha svar på.
Dette barnet du bærer…
…hvem er det sitt?
Kom igjen, Maghra.
Jeg vet at du må ha mistenkt det.
Søte Kofun.
Ikke mitt førstevalg, men han presterte beundringsverdig.
Du lyver.
Jeg skulle latt Tamacti drepe deg.
Min sønn blir ikke bare nevøen din.
Han blir barnebarnet ditt også.
Han blir ingen av delene, for han blir ikke sønnen din.
Jeg tar ham fra deg det øyeblikket han er født,
og han vil aldri kjenne deg.
Ikke engang navnet ditt.
Jeg er fangen din nå, søster, men vær forsiktig med hva du sier.
Det er ikke første gangen jeg har vært i lenker.
De pleier ikke å holde meg fast lenge.
Jeg skal få deg begravd i disse lenkene.
Ta vare på kronen min, Maghra.
Jeg vil ha den tilbake.
Hvordan føler du deg?
Jeg har hatt det bedre.
De sier at du vil bli bra.
Uansett, ingen årsak.
Unnskyld?
For at jeg reddet livet ditt?
Jeg tror det var jeg som reddet deg.
Nei, det var det ikke. Det er ikke sånn jeg husker det.
Og jeg vil ikke fortelle det sånn.
Det var snikmordere fra Lavlandet.
Veldig få møter dem og overlever.
Redningsforsøket var modig av deg.
Jeg er ikke uenig.
Min dronning, lord Harlan. Hæren er ved Greenhill Gap,
og det er trivantene også. Neste løper bør ha nyheter om kampen.
Takk.
Det begynner.
Vi har tilbrakt livet
sammenkrøpet i skyggen av det trivantiske imperium
og lurt på når den dagen ville komme
da de ville marsjere inn i landet vårt og gjøre det til sitt.
Gjøre slaver av våre hustruer,
ektemenn, sønner og døtre.
Og nå,
og nå har dagen kommet.
På den andre siden av muren står hæren vi alle har fryktet så lenge.
Og deres seier vil bety slutten på alt vi har kjært.
Men når de bryter gjennom muren,
vil de ikke finne den redde hæren de venter.
Vi er payanske soldater,
fjellkrigere og heksejegere.
Tidligere fiender som har gått sammen av én og bare én hensikt:
å beskytte det som er vårt for enhver pris!
Jeg kjenner denne fienden.
Jeg var denne fienden.
De kjemper for å slavebinde. De kjemper for grådighet.
Vi kjemper for kjærlighet.
De kjemper for erobring.
Vi kjemper for familiene våre.
Vi kjemper for vår frihet!
Jeg er en far
som kjemper side om side med barna mine.
Jeg er en ektemann
som kjemper for å beskytte min dronning.
Jeg er en venn som kjemper for deres frihet til den dagen jeg dør.
Jeg er Baba Voss,
og jeg sier: La oss ikke vente til de bryter gjennom porten vår!
Jeg sier at vi åpner den nå og ønsker dem velkommen til helvete.
Baba.
De åpner dørene.
Speidere.
Armbrøster, rykk fram.
Fremad marsj!
Sikt høyt! Trekvart!
Fremad marsj.
Sikt mot venstre, en kvart.
Fremad marsj!
Sikt rett fram og høyt!
Fremad marsj!
-Sikt rett fram og høyt! -Skyt!
Angrip! Ta det jævla fortet!
Til venstre!
Vær så snill.
Er den fortsatt tent?
Ja.
Pokker.
Nei!
-"Nei"? -Faen!
-Du er fjellmann. Kan du ikke tenne ild? -Ja, jeg er en mann. Jeg kan tenne ild.
Hold dem tilbake.
Baba!
Nesten!
Varmt.
Bra, for det foregår en krig der ute.
Nå!
Armbrøster! Til meg!
En kvart venstre!
Skyt!
Trekvart høyre!
Skyt!
To venstre!
Skyt!
-Trekvart høyre! -Skyt!
Sikt høyt trekvart. Sikt venstre en kvart.
-Toad, følg den stemmen! -To venstre!
En kvart venstre!
To venstre!
En kvart høyre!
En kvart venstre!
Kofun. Kofun!
Å redde skinnet ditt føles som min eneste jobb.
Ikke slutt nå.
Pokker.
-Kofun! -Toad.
Slipp meg.
Hva er det du gjør? Det er kamp.
Jeg går ikke fra deg sånn.
Det er ikke du som går.
Fortell Paris…
Fortell henne hva?
Hun vet det.
Gjør meg en tjeneste.
Gå og drep noen.
Tamacti Jun!
Baba Voss!
Sjekker bare om du er død.
Ikke ennå.
De er flere.
Mange flere.
Nei!
Bow Lion!
Nå!
Hvor er de?
Kom igjen! Hva?
Hva skjer?
Hva var det? Hva?
Å, nei.
Trekk tilbake!
Trekk tilbake! Trekk tilbake!
Trekk tilbake!
Wren?
Wren!
Kofun!
Haniwa!
Kofun! Haniwa!
-Pappa! -Jenta mi.
Vi klarte det.
Vi vant.
-Du er ikke skadet. -Nei, jeg er like hel.
Det samme er Kofun. Jeg så ham tidligere.
Bli her.
-Hva er det? -Gjør som jeg sier.
Finn Paris og sjekk at hun har det bra.
Ok.
Jeg er glad i deg.
Du kan se.
Vi har samme far.
Er Jerlamarel faren din?
Ja.
Men du kjemper for feil side.
Nei.
Folk som oss er alltid på samme side.
Dette er Charlotte.
Jeg skal ta deg med til et trygt sted.
Jeg vil ikke bli med henne.
Vel, jeg vil ikke ta deg med, men du hører meg ikke klage.
Kommer du deg opp? Ja. Ok.
Edo.
Du har alltid hatt bedre hørsel enn ayuraene.
Du har fortsatt Rangers fløyte.
Han ga meg den
like før de fengslet ham for å hjelpe deg å rømme.
Alle som står deg nær, ender med å lide.
Nå er det din tur.
Dra herfra, Edo.
Vær så snill. Det er over.
Nei, det er ikke over.
Ikke så lenge det er pust i deg.
Jeg vil ikke drepe deg.
Ingen fare. Det kommer du ikke til å gjøre.
Adjø, bror.
Faren vår fikk meg ikke til å drepe deg, og det gjør ikke du heller.
Nei!
Edo.
Hva gjorde du?
Jeg kunne ikke dra hjem etter dette nederlaget.
Du kunne blitt med meg.
Selv du kunne ikke holdt meg fra et payansk rep.
Det trengte ikke å gå sånn.
Vi ble oppdratt som krigere.
Det har alltid vært vår skjebne å dø på denne måten,
blødende ned i bakken.
Si meg…
…beordret virkelig faren vår deg til å drepe meg?
Ja, det gjorde han.
For en pikk.
Edo.
Er det noe jeg kan si som får deg til å bli med meg?
Da ville du ikke trengt å skjule hvem du er.
Du vet at jeg ikke kan gjøre det.
Hvorfor ikke?
Familien min,
hjemmet mitt,
jeg kunne ikke forlatt dem mer enn du kunne forlatt dine.
Jeg kan ikke være i krig mot deg.
Det vil ikke jeg heller.
Du har fortsatt smykket.
Det står "for alltid".
Vel, så…
…aldri ta det av.
Hva er det du gjør?
La oss snakke senere.
Du satte fri en trivantisk offiser fordi hun kan se.
Er det sånn det er?
-Har du syn, blir du tilgitt? -Selvfølgelig ikke.
Jeg hørte det du sa til gutten.
"Folk som oss er alltid på samme side."
Etter alt dette tror du fortsatt at du er spesiell?
Vi er spesielle.
Hun drepte dusinvis av våre folk!
Hun er mitt folk!
Hun er mitt folk.
Så hva er jeg?
Hva er jeg?
Her er han.
Toads hest?
Ja.
Hvor er Haniwa?
-Haniwa. -Jeg er her.
La oss dra hjem.
-Jeg vet ikke hvor det er lenger. -Jo, det gjør du.
Det er der hun er.
Haniwa?
Mamma.
Haniwa!
Mamma.
-Kofun? -Mamma.
Takk…
…for at du fikk barna våre trygt hjem.
Jeg tror det var de som brakte meg hjem.
Du hadde rett.
Det er på tide å slutte å behandle dem som barn.
De kjempet tappert.
De trenger meg ikke lenger.
Jeg tror de trenger deg mer enn du vet.
Det gjør vi alle.
Jeg er så glad for å ha deg tilbake.
Jeg hører ikke til her.
Du hører til sammen med meg.
I generasjoner har heksejegerne vært monarkiets ryggrad.
Hellige krigere i tronens tjeneste.
Og for det er jeg evig takknemlig,
og det er nasjonen også.
Men verden er forandret,
og i denne nye verdenen er det ikke hekser lenger,
så heksejegere trengs ikke.
Men mer enn noensinne
har vi behov for tapre krigere.
Tamacti Jun.
Heksejegernes general,
din oppgave er forandret, men graden din er som før.
Fra i dag av er du høygeneral av den payanske hær.
Og dere, tapre og lojale soldater,
er offiserer i Den kongelige garde.
Det er noen av dere som ikke er enige
i denne endringen av rent prinsipp.
Jeg tvinger dere ikke til en tjeneste dere ikke har valgt.
For de av dere som føler det sånn,
løser jeg dere fra blodseden dere sverget ved innskriving.
Dere er fri til å dra
med ett års honorar i takknemlighet
for deres hellige tjeneste.
-Dette er ikke riktig. -Ferik.
Du burde vite bedre.
Baba Voss.
De tunge stegene dine avslører deg.
Harlan.
Jeg vil uttrykke min takknemlighet for at du beskyttet byen min.
Byen din?
Ja. Jeg bygget den, blødde for den. Jeg vil si at den er min.
Hva som enn gir deg ro i sjelen.
Baba, vent.
Du ville vært til stor nytte for den payanske hæren.
Jeg er ikke soldat.
Du kan overraske deg selv.
Krigen er ikke over, Baba.
Det er den for meg.
Hvor mange heksejegere mistet vi?
Tjueto… i dag.
Ikke så mange, da.
Som heksejegernes general har Ferik innflytelse.
Han vil rekruttere flere.
-Vil de bli et problem? -Utvilsomt.
Men ikke med en gang.
Du høres sliten ut.
Prøv å tjene søsteren din i 20 år.
Jeg håper jeg kan gjøre de neste 20 årene litt lettere.
Jeg tror min tid i tjeneste omsider er over.
Tamacti, Paya trenger deg.
-De har deg. -Jeg trenger deg.
Jeg skal vurdere det.
Takk.
Din ledelse over rådet er inspirerende.
Du er din fars datter på alle måter.
Du blir en god dronning.
Og Paya får den lederen det fortjener.
Everything's gonna be all right
Rock-a-bye, rock-a-bye
Everything's gonna be all right
Rock-a-bye, rock-a-bye
Everything's gonna be all right
Rock-a-bye, rock-a-bye
Rock-a-bye
Oloman.
Du har noe å vise meg.
Ja.
La oss håpe for din skyld at det går bedre enn forrige forsøk.
Det vil det.
Sett i gang.
Du prøver tålmodigheten min.
Vent.
Vakten sa at du ropte i søvne.
En spåer som jordmor.
I mange år nå.
Beskriv hva du føler.
Smerten ved moderskap.
Det er for tidlig til det.
La meg undersøke deg.
Så rart at du bryr deg så om meg.
Jeg bryr meg om barnet.
Det er noe galt. Jeg kan kjenne det.
Livmoren er intakt.
Barnet vil komme når det skal.
Maghra sier at barnet aldri vil få kjenne meg.
Du er jordmor. Du må da være enig i at et barn aldri bør tas fra sin ekte mor.
Det er ikke min plass å stille spørsmål ved dronningens intensjoner.
Nei, selvfølgelig ikke.
Du kan ikke forvente at Kofun skal oppfostre et barn.
Han er praktisk talt et selv.
Han er i høyeste grad en mann.
Og han er mye sterkere enn du aner.
Vil du hjelpe ham?
Selvfølgelig vil jeg hjelpe Kofun.
Nei, det vil du ikke.
Og hør her, fjellkvinne.
Jeg dreper dette barnet før jeg lar det bli tatt.
Og jeg dreper alle som prøver det.
Alt kommer til å ordne seg.
Rock-a-bye
Rock-a-bye.
Tekst: Evy Hvidsten