Благодаря ви, че дойдохте.
Дами, лордове, благодаря за подкрепата.
Капитан Госет, каква е бройката?
Постовете ни в Хеърбър и Кърл обещаха 25 воини.
Лебнин ще добави още 30.
Лебнин смята това за чест, не само за дълг, Ваше Величество.
Заставам до вас, както баща ми подкрепяше вашия.
Като добавим воините от Пенса...
Нищо от Алтуна? Как е възможно?
Лорд Диего, ако не се лъжа?
Ваше Величество, Алтуна е готова да задели 20 воини.
С десет по-малко от Лебнин.
Градът ви е с двойно повече жители.
Наближава времето за сеитба.
Градският съвет реши фермерите да продължат да сеят,
иначе храната няма да стигне.
Лорд Диего, разбрахте ли изобщо какво се случи в Канзуа?
Всички чухме за мъките ви.
Кажете ми, ако унищожа дома ви,
удавя всичките ви близки, убия жена ви и децата ви,
ще се тревожите ли за зърното?
Приемете извиненията ми.
Може би трябва да идем в Алтуна и да разберем.
[чрез знаци] Тривантите искат среща.
Питам ви отново. Колко воини?
Тридесет, кралице.
Чудесно.
Капитан Госет?
Броенето продължава с Монро.
Представяла ли си си, че огънят говори?
Когато татко почина, а ти изчезна, бях съвсем сама
и кълна се, че ми споделяше тайни.
Защо не ми каза, че тривантите искат преговори?
Защото не е важно.
Представи си как би реагирал татко.
Великият Триъгълник се бои от мен. Моли ме за мир.
Да обмислим този вариант. - Защо?
Правото е на наша страна. Бог води тази атака.
Е, да, но дори да е така, на бойното поле хората трябва да вярват.
В Бог ли? - В теб.
Трябва да вярват, че кралицата е направила всичко възможно за тях.
Хората ми изпълняват заповеди.
Сибет.
Воинът трябва да вярва в каузата, да вярва на кралицата,
трябва да я обича толкова силно, че да е готов да умре за нея.
Представи си да предотвратиш инвазията на тривантите,
без да пожертваш и един воин.
Те ти се подчиняват,
но ако го постигнеш, ще спечелиш любовта им.
Никой не го е правил.
А кога за последно тривантите са искали да преговарят?
Никога. - Точно така.
Може би Бог ще ти помогне
да спечелиш войната, без да участваш в битка.
Тривантите нямат нито кралица, нито крал.
Не мога да преговарям с прости политици.
Разбира се.
Но може да пратиш мен като емисар.
Като принцеса и твоя сестра, ще говоря от твое име.
Така да бъде.
Благодаря ти, Сибет.
Но ако сключим договор, искам официално извинение
и обезщетение за атаката на Канзуа.
Какво? Знаеш, че няма да ги получиш.
Нали ще спечелим войната, без да участваме в битка?
Значи всичко е възможно.
Мислил си, че жена ти е мъртва,
но тя е жива и ще се съберете.
Сигурно много се вълнуваш. Аз се вълнувам, а не я познавам.
Но сега е по-сложно, защото тя е принцеса.
Странно е, нали?
Че не й е хрумнало да спомене, че е принцеса.
Трудно е да не приемеш подобен пропуск като лъжа.
Ох, на твое място бих си помислила, че цялата ни връзка е лъжа.
Но заедно сте отгледали две деца.
Трудно е да лъже и за тях.
На твое място бих била много ядосана.
И объркана, и притеснена. Но и щастлива, защото е жива.
О, май не знам как бих се чувствала.
Какво разбирам аз? Дори не съм се влюбвала.
Може би защото не млъкваш.
Мисля, че е мъртва.
Мога да тренирам с теб.
Да видим как се справяш с живи хора.
Бия се само с воини.
Очевидно и с бали слама.
Хайде, ще бъде забавно. Ние...
Имаш право.
Беше ободряващо. Благодаря ти.
Няма да си навлека гнева на принцесата,
като нараня сина й.
А сега се махай.
Тоуд!
Не можах да спася сестра си.
Не можах да помогна на татко.
Искам да мога да защитавам близките си.
Свикнал съм други да го правят вместо мен.
Принцесата ще ти намери подходящ треньор.
Имаш право. Ще поискам теб.
Защо мен?
Защото се разбираме чудесно.
Приключих днешната тренировка.
Генерале. - Лейтенант, ела.
Остро е. - Да.
Девствена стомана. Обработена по нов метод.
Служиш ли си с меча умело, нищо не може да го спре.
Ще въоръжа целия батальон с такива.
Ето.
Този е за теб.
Не разбирам.
Триъгълникът не предложи ли на Паян мирни преговори?
Кралицата не би отправила лъжливи обвинения, ако не иска война.
Мирните преговори ще бъдат провал. Ние ще се погрижим.
Говорихте открито пред Триъгълника.
Ако нещо се обърка, ще обвинят вас.
Затова ти ще отидеш вместо мен.
Ако има шанс за мир с Пая, не е ли по-добре да опитаме?
Ганитците на запад ни създават достатъчно проблеми.
Рен.
Паянската кралица стана дръзка. Забравила е кои сме.
За доброто на републиката ни трябва да й припомним.
Добре. Насам. Не изоставайте.
Тамакти Джун.
Чакайте тук.
Върви.
Казах ви да чакате, докато разузная.
Тя тук ли е, или не?
Принцеса Магра е тук и засега е в безопасност.
Криеш нещо от нас.
С кралицата е. Само това знам със сигурност.
А Кофун?
Не научих нищо за него.
Ловецът на вещици, който го ескортира, няма картите на Компаса.
Може би сме ги изпреварили.
Да я намерим.
Търси най-високата къща.
Кралицата се е настанила в нея.
Няма ли да дойдеш с нас?
Кралицата смята, че съм мъртъв. Засега нека мисли така.
Ще се свържа с верните ми ловци на вещици и ще се уверя дали още ми служат.
Ще ни бъдат нужни, ако се опълчим на кралицата.
Как да те намерим? - Аз ще дойда, когато му дойде времето.
Внимавай с кралицата.
Не познаваш човек като нея и си в нейното кралство.
Мога да се грижа за себе си.
Да, но без главата си няма да можеш.
Все още не му вярвам.
Аз също, но досега не е направил грешна стъпка.
Не може да се движим заедно.
Парис, остани тук с Шарлът.
Ще ви повикаме, когато я намерим. - Трябва да пазя Ханиуа.
Кой я пази през последните 17 години?
Вземи.
Пази това.
Внимавай, Баба.
Това е къщата.
Ще се зарадва да ни види.
Сега тя е принцеса. - Но си е нашата майка.
Ами ако не е? Ами ако това място я е променило?
Тогава ще я спасим.
Двама стражи. Шест стъпки.
Стражи, шест стъпки.
Представи се.
Търся принцеса Магра.
Принцесата не приема посетители.
Върви си.
Мен ще приеме. - Казах да се махаш!
Ханиуа!
Магра! - Мамо!
Спри!
Татко!
Спрете!
На място.
Баба?
Не. Аз съм мечка.
Намерих те.
Знаех си, че ще успееш.
Мамо. - Ханиуа.
Момиченцето ми.
Мислех, че си мъртва. - Спокойно. Тук си в безопасност.
Намерих те. Намерих те.
Магра.
Не ми каза, че очакваме гости.
Баба.
Това е лорд Харлан.
Къщата е негова. - Скъпа, моля те. Домът е наш.
Какво? - Баба. Чуй ме.
Баба ли? Баба Вос ли е тук?
Да.
Аз съм Харлан, лорд на Пенса.
Знам, че звучи странно, но се ожених за жена ти.
Баба. Ела горе.
Какво говори? - Горе ще ти обясня всичко.
Ела.
Да, да се качим горе и да изпием по един чай.
Ти... Ще си затвориш устата.
Няма да стане. - Тогава ще ти изтръгна гръкляна.
И ще направиш жена ни вдовица?
Виж ти. Баба Вос е тук.
Коя си ти?
"Коя си ти?" Твоята кралица.
Добре дошъл, Баба Вос.
Правилно ли чух, че сестра ми вика Ханиуа?
[чрез знаци] Моля те.
Аз съм Ханиуа.
Молитвите ми са чути.
Близките на сестра ми се върнаха невредими.
Дечицата ми.
Да вечеряме заедно и да отпразнуваме завръщането ви.
Веднага ли?
Могъщият Баба Вос.
Легендите за теб се оказаха верни.
Премина през стражите ми като през високи бурени.
Не бяха особено високи.
Най-добрите воини на света.
Пращаше ги да убиват деца. Нямат опит с мъже.
Баба.
Не се тревожи, Магра.
Не е нужно да бъде учтив с мен.
Все пак тук всички сме роднини, нали?
Така си е.
Не може да очакваме изискани маниери
от един бивш воин и търговец на роби.
Сибет, моля те.
Чакайте... С роби ли си търгувал?
Наистина ли?
Не те съдя, но...
Не, укорявам те. Много. - Замълчи.
Да, Харлан.
Стой тихо, като едно мишленце.
Прекрасна ирония -
принцесата на Паян да се омъжи точно за търговец на роби.
Но пък Джерламарел не ти е оставил голям избор, нали, Магра?
Заряза те.
Извинете, лорд Харлан...
Обсъждаме бившите любовници на жена ви.
Не, няма проблем. Всички имаме минало, нали така?
Например, тази къща беше мой дом. Сега е ваш.
Животът е едно голямо колело.
Интересна гледна точка.
Бъдещето ми бе отредено още от раждането ми
и не мога да се похваля с вълнуващо минало.
Мисля, че мъничко завиждах на Магра.
За свободата сама да определи пътя си, колкото и егоистично да изглеждаше,
без да мисли за другите, без да носи отговорност за тях...
Моите уважения, Ваше Величество, но Магра посвети живота си
да дари съпруга си с любов, да отгледа децата си
и да спаси алкените.
Моите уважения, жено от гората,
но алкените станаха предатели заради сестра ми.
Алкените не са предатели. Тях вече ги няма.
Как да разберем, ако скрито племе изчезне?
Стига вече.
Татко неслучайно забраняваше да се говори за политика на масата.
Добре казано, скъпа моя.
Кой иска още вино? - Аз.
Странно е.
Когато бяхме малки, аз бях романтичката,
Магра се кълнеше, че няма да се омъжи, а какво стана?
Аз съм стара мома, а тя има двама съпрузи на масата.
Не исках да те обидя, Баба Вос.
Много обичам сестра си, въпреки че ме излъга, че ме предаде.
[чрез знаци] Ти си моят съпруг. Обичам те.
Готова съм да убивам и да умра за нея.
Сигурно ти също.
Вие също, разбира се, лорд Харлан.
За мен е чест да присъствам в такава изискана компания.
Разпознаваш ли гласа ми, войнико?
Невъзможно е, защото ти си мъртъв.
Само отвътре.
Кралицата каза, че си се самоубил.
Кралицата винаги е била склонна да изопачава истината.
Не мислиш ли?
Не бих го изрекъл гласно.
Е? Какво следва?
Уместен въпрос.
Кофун, Ханиуа,
трябва да знаете, че майка ви не се отказа да ви търси.
Мислеше само за вас, откакто се разделихте.
Жалко, че се налага да замине сега, когато ви намерихме.
Много съжалявам. - Ще замине ли?
Къде?
Какво има предвид? - Не успях да ви кажа.
Отива на изключително важна мисия.
Магра ще бъде мой емисар
и ще приеме делегацията за мир от Триванти.
Сега ли заминаваш?
Само за няколко дни. Налага се.
Ще дойда с теб. - И аз.
Не. - Не.
Вие сте членове на кралското семейство.
Тривантите не биха пропуснали такава плячка.
Няма да разберат, че сме там.
Вие сте бъдещето на кралството, вероятно и на света.
Не може да рискуваме да пострадате.
Сестра ми има право. Оставате тук.
Тъкмо ви намерих. Няма да ви загубя отново.
Мамо. - Ханиуа. Чу майка си.
Магра, тривантите няма да пратят делегация за мир.
Те не водят преговори.
Не бих го нарекла "преговори". Идват да простят милост.
Тривантите никога не биха се молили.
Никога не са имали достоен противник.
Вие ли? - Бог.
Воините им ще прережат гърлото на вашия бог и ще изпият кръвта му.
Но тривантите пожелаха мирно решение.
Това е капан.
Баба, трябва да опитаме. Ако има шанс да...
Няма.
Тогава ще ги разгромим.
Шансът ви е още по-малък. - Какво да правим?
Тривантите са погълнати от войната с ганитците на запад.
Не привличайте вниманието им на изток.
Ами ако вече е късно за това? - Предайте се.
Каза го като истински тривант.
Трябва да разбереш.
Той ми беше нужен, за да ни закриля.
Онзи малък червей е на друго мнение.
Така си говори.
Баба, винаги си ми вярвал.
А ти си ме лъгала.
Е, ти най-добре знаеш, че е добре да забравиш тъжното минало.
С радост си припомнихте вашето, принцесо.
Принцесата, която избяга от Пая, умря
в деня, в който ти се врекох като съпруга.
Тогава да се махаме оттук.
Да вземем децата и да се върнем в планината.
Там бяхме щастливи. И отново ще бъдем.
Де да беше толкова просто. - Просто е.
Ти си моя жена, те са наши деца и искаш да забравиш миналото си.
Мисля за народа на баща си.
На смъртния си одър той ме помоли да пазя хората от сестра си,
а аз не го направих.
Напуснах Пая и мнозина загинаха от ръката на Сибет.
Само аз мога да й отнема трона
и да спася кралството.
Значи не ти стига да си принцеса.
Кралица ли искаш да станеш?
Само докато подсигуря дългосрочен мир.
После ще предам властта на Харлан.
Магра, Харлан те използва.
Не. Аз използвам него.
Забравяш какво е най-важно за теб.
Ти, аз, Ханиуа и Кофун - ние сме над всичко.
Бих умряла за децата си.
Не те карам да умираш, а да живееш за тях.
Ако избягам...
Ако отново настроя сестра си срещу себе си,
Ханиуа и Кофун никога няма да бъдат в безопасност.
Опазих ви 18 години. Ще продължа да го правя, но в планината.
Тук не мога. - Знам, но аз мога.
Ще защитя и тях, и теб.
Чудесно. И двамата сте тук.
Да обсъдим кой къде ще спи.
При нормални обстоятелства
одобрявам груповите дейности.
Харлан. - Затова имам огромно легло.
Престани.
Прости ми.
Опитвам се да се възползвам от деликатната ситуация.
Каза ли му изобщо, че къщата е моя? Тази къща е моя.
На никого не му пука.
Пиян си.
Да.
И мисля, че имам добро основание.
Виж, Баба... Баб... Вос,
не ме е грижа какво ще правиш тук с жена ми... с нашата жена.
Това не е важно.
Но всички ще пострадаме, ако хората научат истината.
Тайните съюзи са успешни само ако останат тайни.
Ако не млъкне, ще му прережа гръкляна.
С всички ли се държи така?
Остави ни, моля те.
Както желаеш.
С времето, Баба Вос, ще разбереш, че не съм твой враг.
Но това не ме прави по-малко опасен.
Загубих дома си, но градът все още е мой.
Съветвам те да внимаваш как ми говориш.
Нужен си ми. Сега повече от всякога.
Баба?
Какво са ти сторили?
Трябваше да я измъкна.
Не знам какво си мисли кралицата.
Вещици в кралското семейство?
Вярва ли, че народът ще ги търпи? Ще има бунтове...
По-тихо, ще ти отрежат езика.
Пророчице?
Ти ли си?
Името ми е Парис.
Парис.
Нося спешно послание за принцесата.
Ти си воинът, който доведе Кофун в Пенса.
Да.
Той ми каза, че другите са били против.
Получихме заповед. Изпълних я.
А сега чии заповеди изпълняваш?
От 20 г. служа вярно на генерала на ловците на вещици.
Превърна се в навик.
Ще се погрижа Маг... принцесата да получи посланието.
Онзи ден, в гората...
Ти ме докосна.
Какво е усещането
да знаеш какво ще се случи в бъдещето?
Живея в постоянна тревога.
Не ми беше хрумвало.
Като говорим за тревоги...
Веднъж защити Кофун. Направи го и сега.
Навъртай се около него и го пази от неприятности.
Аз го извадих от утробата на майка му. Вече не ме слуша.
Ще изпълня молбата ти.
Добре. Чудесно. Благодаря ти.
Но...
Само защото ме молиш ти.
Тоуд ли се казваш?
Да.
Ама че глупаво име.
Родителите ми нямат въображение.
Чакай тук.
Принцесо Магра.
Чувам гласа на мъртвец.
Тогава слушайте внимателно.
Наистина ли си ти?
Тамакти.
Чух, че приемате поздравления. Сватба ли е имало?
Да. Опитвах се да спася положението, докато беше мъртъв.
Като се омъжите за лорд?
Воините в Пенса са по-верни на Харлан, отколкото на кралицата.
Това е добре.
Ако ще отстраняваме сестра ви, ще са ни нужни съюзници.
Всички сме на едно мнение. Харлан е ценен съюзник.
Кога ще действаме? - Работя възможно по-бързо.
Оказа се сложно да обясня защо не съм се самоубил заради кралицата.
Колко време? - Повече, отколкото имаме.
Разбрах, че сестра ви смята да поведе Пая на война.
Може и да се размине.
Убедих я да ме прати на мирни преговори с Триванти.
Защо тривантите да обсъждат мир, щом не са обявили война?
Печелят време, за да придвижат воините от западния фронт.
Сам каза, че тривантите водят битки на западния фронт.
Едва ли искат война и на изток.
Възможно е да се съгласят на мир въпреки неясните им мотиви.
Докато сестра ви е на трона, няма да има мир.
Но убийството на кралицата, дори свалянето й от трона, не е просто.
Има много закони, създадени, за да защитят монарха.
Познаваш ли тези закони? - Не. Не всичките.
Аз ги познавам.
Събери ловците на вещици и остави законите на мен.
Имате ли план?
Не само един.
Различно е от родния ни дом.
Трябва да видиш Триванти. Пенса е село до него.
Невероятен град е.
Като изключим робите и това, че те отвлякоха.
Има и добри триванти.
Намерих приятел там. Тя е като нас.
Наистина ли? - Да.
И няма връзка с Джерламарел. Родителите й са слепи.
Значи не е само той.
Зрението наистина се връща.
Не го казваш с радост.
Виж какво е сторило на света.
Виж какво причинява на нас.
Зрението не е виновно за унищожението на света, а хората.
Зрящи и незрящи.
Кралицата обявява война на Триванти.
Защитава народа си. Нали това правят кралиците?
Да не би да защитаваш жената, която ни преследва цял живот?
Не е знаела, че сме роднини.
Ако мама се беше обадила, нямаше да се крием.
Мама ни е защитавала.
Може би.
Или е мислила за себе си.
Вярвам на мама, а не на кралицата.
Ами Джерламарел?
Повярва на него. И на Бутс, ти гарантира за него.
Сега ли ще ме дразниш? Опряла съм острие в скалпа ти.
Съжалявам.
Аз също.
За всичко.
Добре. Сигурен ли си, че го искаш?
Режи.
Парис? - Да. Тук съм. Ела.
Седни.
Седни до мен.
Значи светът се променя.
Да.
Съжалявам.
Съжалявам, че не ти казах за всичко това.
Не ти казах коя съм.
Магра, аз знам коя си.
А за това - радвам се, че не си ми казала.
Нямаше да опазя тайната ти от Баба.
Той е вбесен.
Какъв очакваш да бъде?
Намира жена си омъжена за друг.
Обясних му защо.
Обясни ли му защо си скрила от него,
че си дъщеря на Кейн?
Отказва да ме изслуша.
Не мога да избягам от миналото си. Трябва да остана.
Заради Ханиуа и Кофун.
Ще останеш заради Ханиуа и Кофун?
Заради кого другиго?
Короната е твоя по рождение.
Не е лесно да я носиш.
Знаеш ли...
Ти започна това приключение.
Ти научи Ханиуа и Кофун да четат.
Разказа им приказките за великия Джерламарел.
За техния баща.
Не бих напуснала планините.
Беше въпрос на време.
Планините не могат да те удържат.
Липсваше ми.
Кофун.
Какво правиш тук?
Слушам света.
Какво чуваш?
Всичко. Ела.
Затвори виждащите си очи.
Нека звуците изпълнят ума ти.
Какво чуваш?
Абсолютно нищо.
Няма абсолютно нищо.
Дори липсата на звуци значи нещо.
Татко.
Знам. Чух го, че идва.
Спокойно.
Диша бавно. Не е тръгнал на лов.
Ето. Връща се при другите.
Сърдиш ли се на мама?
Майка ти постъпва така заради теб и сестра ти.
А не мисли ли за теб?
Бях сигурен, че ще изхвърлиш Харлан от покрива.
Помислих си го.
Не му позволявай да победи.
Харлан не е важен.
Целият град не е от значение.
Отново сме заедно.
Остава да измисля как да се измъкнем оттук.
Да се върнем у дома.
Вече не знам къде е нашият дом.
Чакай, чувам го.
Кажи ми.
Да?
Намерихме коня на брат ви в овощната градина.
Оседлан, но без ездач.
Е, не му е за пръв път.
Брат ми има навика да офейква с първия попаднал му кон.
Вкарайте го в обора. Ще си го вземе, когато се прибере.
На седлото имаше чанта с послание за вас.
Не.
Какво се е случило?
Какво има? Какво е станало?
Кери.
Кериган.
Съжалявам.
Кофун?
Как се чувстваш тук?
Много добре, благодаря.
Искаш ли?
Разбира се.
Майка ти. Тази къща.
Сигурно си объркан.
Да.
Нещо тревожи ли те?
За момент забравих, че си зрящ.
Вероятно виждаш болката ми.
Да.
Ама че дарба.
Това означава, че се налага да ти се доверя.
Тайна е.
Кофун.
Трябва да си остане между нас.
Разбира се. Обещавам.
Загубих бебето си.
Отнеха ми го.
Много съжалявам.
Когато хората научат...
В нашето село се случваше често. Ще проявят разбиране.
Не сме в твоето село.
И аз не съм алкенка.
Изправих се пред целия град и казах за детето си.
Зрящо дете, което няма да се появи.
Ще си помислят, че не съм избрана.
Че не съм кралицата, пратена от Бог.
Кажи им истината.
Ще те разберат, ще ти съчувстват, също като мен.
Аз... Съжалявам.
Благодаря ти.
Благодаря ти, Кофун.
Ще си призная. Дойдох тук, защото исках да споделя с някого.
Имам чувството, че мога да ти се доверя.
Усетих го от първия миг.
Мислиш ли, че можеш да ми вярваш?
Не знам.
Защото ловците на вещици убиха племето ти?
Да.
Надявам се да ти помогна да разбереш,
че ако знаех, че гонят Магра и децата й,
аз...
Не искам да ме мразиш. - Не те познавам.
Искам да ме опознаеш!
Самотно е да си кралица.
От толкова време съм сама, че мислех, че не мога да се сближавам.
Но вече те чувствам близък.
В теб има нещо, което ме успокоява,
изпълва ме с надежда.
За какво?
За бъдещето на Пая.
Не съм вечна.
Това свято кралство един ден може да легне на плещите ти.
Бремето е тежко за всеки смъртен мъж или жена.
Аз го носех, защото през всичките години на трона
винаги съм имала някого до себе си, в себе си...
И Той ме водеше.
Бог ли имаш предвид? - Да, Кофун.
Без Него ние сме пепел.
Ще ти покажа
как да търсиш съвет от Бог... - Сибет.
...за да познаеш гласа Му, когато ти е нужен и Той да познава твоя.
Слушай. За да Го чуеш, трябва да Го усетиш.
Нека огънят те стопли, както бог Плам топли земята.
О, да. Усети го.
Да.
Почувствай ме, Кофун.
Потъни в мен и ще намериш Бог.
Да. Почувствай ме.
Почувствай ме.
Превод на субтитрите Анна Делчева