Kommanderende general, du må forklare
fangen Tamacti Juns rømning.
Tamacti Jun var ikke min fange.
-Men det var Baba Voss. -Baba Voss var republikkens fiende.
Som skulle blitt stilt for retten og henrettet etter loven.
Hadde du gjort det, ville han ikke fått muligheten
til å rømme med Tamacti Jun.
Heksejegeren var en mulig kilde
til viktig informasjon for oss om den payanske dronningens strategier
og militære midler.
Har du noen anelse om hvordan de klarte å rømme?
Et så enormt brudd på sikkerheten er uhørt.
De må ha fått hjelp. Noen på innsiden.
Da må vi spore opp forræderen eller forræderne og gjøre et eksempel av dem.
Om det fins forrædere, skal jeg finne dem.
General Voss, du har tjent dette rådet
med stor ære og tapperhet i mange år,
men din besettelse av ryktene om gjenkomsten av syn
og din personlige vendetta mot broren din må settes til side.
Ganittene viser muskler i vest.
Du er vår største taktiker.
Du må fokusere på republikkens virkelige trusler.
Er det forstått?
Ja. Jeg forstår, sir.
Avhør alle vaktene som var i kontakt med Baba Voss eller Tamacti Jun.
Det har jeg gjort alt. De visste ikke noe nyttig.
Så avhør dem igjen. Noen vil sprekke.
Ja vel, sir.
Hvem er det?
-Det går bra. -Oloman?
Det går bra.
Enda et mareritt?
Du forstår ikke.
Drømmene er deilige.
Jeg kan se verden, barna mine.
Det er når jeg våkner, at marerittene begynner.
Vi er her fortsatt, far.
Vi forlater deg aldri.
Har du funnet en måte å lege det på?
Jeg vet at det kan gjøres med riktig utstyr.
Vi har ikke maskinene, teknologien til å gjøre det du ber om.
Har du glemt alt jeg har lært deg?
Det har vært mitt livsverk å bygge dette stedet.
Gjennom nederlag og dårlige odds gikk jeg videre.
Nå må du…
Nå må du ta utfordringen.
Ta det som virker umulig og gjør det mulig.
Du må bruke all din tid på å gjenopprette synet mitt
så jeg kan innfri min skjebne.
Det vil ikke skje over natten,
og det var galt av meg å få deg til å føle at det skulle det.
Vi må sette i gang og gå på.
Uansett hvor lang tid det tar.
Ja, far.
Greit.
Og morgenrapporten din?
Nå?
Arbeidet vårt her fortsetter vel?
Selvsagt, det bare…
Jeg er skadet, men jeg er ikke satt ut av spill.
Ikke behandle meg som om jeg var det, for da kan barna gjøre det samme.
Og trivantene…
Trivantene… de må ikke få vite om skaden min.
Frykten for evnene mine holder dem i sjakk. Forstår du det?
Ja, far.
Bra.
Så… morgenrapporten din.
Vel, Nonni har gått til kvadratiske likninger.
Hun er veldig smart.
Jeg satte henne i gang med teksten du foreslo.
Hun gjøv løs på den.
De dro før avtalt tidspunkt. Det må ha skjedd noe.
Vi har ikke tid til å lete etter dem.
Prioriteten vår må være å finne prinsesse Maghra.
Prinsesse Maghra? Hva snakker han om?
Hvis vi kan tro på ham, er moren din dronningens søster.
-Dronning Kane? Det er latterlig. -Jeg vet at det er vanskelig å tro.
Det som er vanskelig å tro, er at du ikke rev ham i biter da du møtte ham.
Jeg vurderte det.
-Dette kan være en felle, pappa. -Ja.
Likevel lar du ham lede oss. Hvorfor?
Av samme grunn som jeg kom for å finne deg i Trivantes.
Hun er kona mi, Haniwa.
Hun er den eneste jeg noensinne vil elske. Om det er en mulighet for at hun lever…
Jeg forstår.
Men hvis han lyver, vil jeg hjelpe deg å drepe ham.
Det har du mitt ord på.
Og hvis han ikke lyver, er moren min en payansk prinsesse.
Hvordan er det mulig?
Jeg har ikke svarene. Moren din vil nok forklare det når vi finner henne.
Kom.
Tre hester, to hunder.
-Trivanter? -Heksejegere.
Hvis de skader sønnen min…
Heksejegerne er i dronningens tjeneste.
Hvis Maghra er sammen med dronningen, vil de ha ordre om å finne barna hennes.
-Dronningen vil få dem brent. -Nei.
Dronningen har kommet med en ny befaling.
De seende skal ikke lenger anses som hekser.
Så hvor skal vi gå?
Østover. Det er en heksejegerleir i nærheten.
De vet nok hvor dronningen er.
Pennsa.
Hva?
De førte Kofun til Pennsa.
-Etterlot han et tegn? -Ja.
Pennsa.
Godt befestet, velstående og strategisk plassert.
Jeg antar at dronningen har innviet en ny hovedstad.
Hva var så viktig at det ikke kunne vente, lord Harlan?
Jeg vil nødig overdrive,
men når Deres Majestets personlige sikkerhet er i fare,
vil jeg heller være skyldig i overreaksjon enn vegring.
Må alt ved deg inkludere en tale?
Jeg skal være kort. Det lover jeg.
Jeg vil at du skal høre dette fra kilden.
Jeg ber bare om at du sitter helt stille.
Hvis han vet at du er her, snakker han neppe fritt.
Jeg skal være stille som en edderkopp.
Lord Harlan, dette er Zechan, mannen som ba om audiens.
Takk, Kerrigan.
Er det noen andre i rommet?
En trofast tjener som er lojal mot meg.
Hvor er du fra, Zechan?
Kanzua, sir.
Og du var skiltvakt ved palasset i Kanzua?
Ja, sir. I over 20 år.
Var du der da trivantene angrep?
Jeg var der da Kanzua falt.
Men saken er at det ikke var noe angrep.
Så hvordan ble demningen ødelagt?
Det vet jeg ikke sikkert.
Jeg vet bare at det ikke var trivanter der.
Jeg forstår ikke.
Det var en vanlig dag.
Fugler og vind.
Jeg hørte ikke en eneste lyd fra trivantiske soldater. Ingen krigsrop.
Så om det ikke var trivantene, hvem sto bak?
Du må forstå, sir.
Faren min var vakt i Kanzua, og faren hans før ham.
Vi har tjent monarkiet i generasjoner.
Jeg forstår. Jeg forstår.
Det er greit.
Si det du har å si, soldat.
Jeg kjente bygningene inn og ut, hver passasje, hvem som hadde adgang.
Og jeg tror at den eneste som kan ha sluppet ut vannet…
…var dronningen selv.
Lord Harlan, du har jammen sans for dramatikk.
Denne typen snakk, du vet…
Hvis den ikke stanses, kan den spre seg som en pest.
Og hvis folket tviler på din fremstilling om Kanzua,
vil de tvile på det seende barnet du snakket om
og ditt mandat fra Gud.
Alt sammen.
Du skal sørge for at det ikke skjer.
Det minste jeg kan gjøre om det truer min dronning.
Og tenk deg hvor mye mer årvåken jeg ville vært
om det truet min hustrus søster.
Viktig beskjed.
Kom.
Vær trygg, Harlan, du vil få din brud.
Sibeth, vær så snill. Jeg har ikke krefter til å krangle.
Slapp av, søster. Jeg har gode nyheter.
Kofun er funnet.
Soldatene mine er på vei hit med ham nå.
Hva? Når kommer de?
Hva med Haniwa og Baba Voss?
Ingen spor av dem.
Det gir ikke mening. Han ville holdt dem sammen for enhver pris.
Med mindre han ikke kunne det.
Og nå som Kofun kommer til oss,
må vi tenke på hans trygghet.
Trygghet?
Som du har vært vitne til, vil det ta tid før folk omfavner den nye måten.
Du var ikke bekymret for Boots.
Boots er ubetydelig.
Bare ditt barns far.
Hva?
Jeg kan høre hjerteslagene dine gå raskere, Sibeth.
Men bare ditt hjerte.
Barnet.
Du har mistet barnet.
Sibeth. Så fryktelig.
Barnet ditt kommer tilbake, mens mitt har bestemt seg for ikke å komme.
Noe som setter oss i en vanskelig stilling.
Hvis det kommer ut at jeg ikke er med barn,
vil det stilles spørsmål ved beskyttelsen av seende barn. Mer enn nå.
Kofuns trygghet vil ikke være sikker.
Jeg forstår ikke denne samtalen.
-Truer du sønnen min? -Tvert imot.
Jeg skal gjøre alt for å beskytte nevøen min.
Men om folket reiser seg mot meg, mot oss,
vil det ikke være noen til å beskytte ham.
Dette handler om Harlan.
En allianse med lord Harlan garanterer oss kontroll over en hær
som vil virke avskrekkende på all slags snakk om revolusjon.
Hvorfor insisterer du så på dette? Hva er det du ikke forteller?
Det er visst overlevende fra Kanzua.
-Om ryktet sprer seg… -Det vil det.
Da er bare spørsmålet hvor godt posisjonert vi er til å dempe uro
og hevde vår autoritet når det skjer.
En mann i Harlans posisjon kan helle vann på flammene eller blåse liv i dem,
avhengig av hvor hans interesser ligger. Og det han vil ha nå, er deg.
Søster. Jeg vet hva jeg ber om.
-Jeg ville ikke spurt om ikke… -Hysj. Bare…
Greit.
Jeg går med på denne farsen så lenge Harlan forstår
at det bare er et fornuftsekteskap.
Det er alle ekteskap.
Jeg kan fortsatt ikke tro at moren min er prinsesse.
Maghra Kane ble født til å herske.
Sin fars datter på alle måter.
Likevel jaget du henne som et dyr.
Nei.
Min oppgave var å finne heksen, Jerlamarel, og deretter barna hans.
Det ble antatt at Maghra var død.
-Vi slår leir her. -Vi begynte nettopp å gå.
Det er en vanskelig passasje mellom bergene.
Faren din trenger hvile.
-Ikke snakk for meg, heksejeger. -Greit, da snakker jeg for meg selv.
Jeg har mistet blod, som deg. Jeg har ikke spist på flere dager, som deg.
Og selv om jeg ikke har blitt pisket som deg…
Hysj! Tamacti.
-Hva ser du, min kjære? -Bur av gudsbein.
-Pokker. -Hva?
Det er et slavehandlersted.
-Kjenner du stedet fra før? -Nei.
Tamacti, vi må være raske. Kom.
Det går bra, pappa. Ingen kommer.
De er her alt.
Bli stående.
Vær hilset, min venn. Jeg beklager om vi er på deres område.
Vi vil bare til bergene i øst.
Hva skal dere ved bergene?
Kvegmarkedene i Yuree.
Dere kan gå.
Takk.
Ikke du, jente.
Pappa!
Du skal få lære lydighet, jente.
Hvem er det? Snakk!
Ta det rolig, Baba. Dere er trygge.
Paris!
Haniwa!
-Paris. Hvem kjemper med oss? -Baba.
Jeg skal forklare mer når vi er på et trygt sted.
-Hvor er Kofun? -Kofun har dratt til Pennsa.
Og jeg har viktige nyheter.
Maghra lever.
-Du har hørt det? -Ja.
Du skulle ha blitt med Kofun.
Hvor ville du vært nå, da, din store klump?
-Vi drar nå. -Nei. Du er ikke i stand til å reise.
Jeg hører stor smerte i stemmen din.
Du må hvile og bli bra før vi kan reise.
Baba Voss.
Paris, vent.
-Tamacti Jun. -Paris.
Heksejegernes general.
For et funn.
Når vi har drept ham, vil jeg beholde ørene som trofé.
Nei. Vi trenger ham. Vi ville aldri kommet oss ut av Trivantes uten ham.
-Han er ikke en av dem lenger. -Selv om det var sant…
Han kan spore dronningens soldater. Han hjelper meg å finne Maghra.
Vi tar ikke med oss en heksejeger hjem.
Vi blir ikke med dere. Vi skal til Pennsa.
Haniwa, faren din må hvile. Pusten svikter ham selv nå.
Pappa.
Hvor er dette hjemmet?
Spiller ingen rolle. Vi drar rett til Pennsa.
Baba, vi har en leir i nærheten.
Hvil i natt. Så går vi til Pennsa derfra.
Dere kan ikke mene at vi skal reise med en heksejeger.
Han blir med dit vi går. Ja?
Ja vel, da.
Vienna, Quito, gå hjem.
Fortell dem at vi går til Pennsa.
Charlotte, til leiren.
For 200 år siden
ble noen få payanske barn født med syn.
Mødrene rømte til fjellene for å skjule dem for heksejegere.
Men til slutt ble de funnet og brent.
De sørgende mødrene dannet Kompasset.
Det er en hemmelig gruppe av voktere,
hvis medlemskap går i arv fra mor til datter.
Vi var hemmelige i flere generasjoner,
på vakt, klare til å utøve den hellige plikten
å beskytte de seende når syn kommer tilbake.
Og hvor mange seende barn har du møtt?
Inkludert deg? Ett.
Og det er ett mer enn moren min og moren hennes møtte.
Jeg trodde ikke det ville skje meg, men det har det.
Paris, hva har du med dem å gjøre?
Det er en lang historie. Og en trist en.
Du var en av dem.
Ja, det var jeg.
For et helt liv siden.
Ingen klandret deg, Paris.
Det var likevel mitt ansvar.
Sånn er det med alle spåere jeg har møtt.
Dere tror dere er ansvarlige for å vite alt før det skjer.
Er det sant at dronning Kane har kunngjort at de seende ikke er hekser mer?
Det er det som blir sagt.
Dronningens kunngjøring er lite gjennomtenkt.
Fanatisme kan ikke endres med en kunngjøring.
Om noe har hun gjort dere enda mer utsatt.
Som kan være det hun hadde til hensikt.
Han trengte vel søvn.
Det gjør jeg også.
Og derfor hadde jeg nok vendelrot i ølet hans til å slå ut en hest.
For hvis han ikke snorker, sitter jeg oppe med tauene i hånden.
Mer mat?
Kom igjen, Toad. Du avla samme ed som oss.
Å finne og avlive heksene for enhver pris.
Vi tjener dronningen. Vi følger hennes ordrer.
Ikke når ordrene hennes er kjetteri. Gudsflammen først, så dronningen.
Dax har rett. Det føles galt.
-Vi bryter loven. -Oppgaven vår er å holde ham trygg.
Han er dronningens nevø.
Hva tror du hun vil gjøre med mannen som skader ham?
Vi kan ikke ri inn i Pennsa med en heks. Vi blir brent som kjettere sammen med ham.
-Ikke vær dum. -Vi burde sløye ham, ikke eskortere ham.
Vil du ikke drepe ham? Greit.
La oss etterlate ham her og si at han rømte. La skogen ta ham.
Kom igjen, Toad. Du vet at han har rett.
Nei.
Han er ett ord fra en anklage om ulydighet og degradering.
Og han tar deg med i fallet.
Hold kjeft og gjør den jævla jobben deres.
Og er dere heldige, så har jeg glemt denne samtalen før vi kommer til Pennsa.
Du burde melde deg.
Unnskyld, prinsesse. Jeg glemmer stadig at det ikke er mitt hus lenger.
Hvinesverd. Kongers våpen.
Og døtrene deres.
-Du sendte etter meg? -Ja, det gjorde jeg.
-Dette frieriet ditt… -Jeg har ikke fridd.
Søsteren min gjorde det for deg.
Det var da synd. La meg forsikre at jeg tenkte meg noe mer romantisk.
-Jeg har en ektemann. -Vi har alle våre lyter.
Jeg snorker ofte hvis jeg sover på rygg. Men et godt råd…
-Harlan. Harlan! -…et spark får meg stille, har jeg hørt.
Hva er du egentlig ute etter?
Jeg kommer fra en lang tradisjon av menn
som kjempet for smuler som monarkiets tjenere.
Jeg arbeidet utrettelig i mange år
for å få det bedre selv.
Det krevde sitt, tro meg.
Og nå spaserer dronningen inn
og ødelegger alt med denne krigen sin.
Og jeg har to valg.
Én: jeg blåser liv i opprørsflammen og brenner ned hele slottet,
eller to: jeg slår meg sammen med deg og flytter inn.
Etter mye overveielse, prinsesse, har jeg kommet til en konklusjon.
Nummer to er mye mindre arbeid.
Du beiler feil søster.
-Jeg beiler den beste søsteren. -Sibeth er den med makt.
Enn så lenge.
-Vi kunngjør en forlovelse. -Utmerket.
-Men det blir ikke noe bryllup. -Ikke for å henge meg opp i…
Forlovelsen vil lette på min søsters bekymringer for Kanzua for en stund.
Du bruker din innflytelse i rådet til å hjelpe meg å hindre henne i å gå til krig.
Og når min mann og datter blir funnet,
skal du sørge for at de blir beskyttet for enhver pris.
Og til gjengjeld?
Jeg skal overtale Sibeth til å gjøre en mer passende by til hovedstad,
og du får din tilbake.
Maghra.
Jeg tror jeg må ha undervurdert deg.
-Jeg håper jeg har gjort det samme. -Det vil tiden vise, prinsesse.
-Chet-chet. -Åh. Chet-chet. Åh.
Varm te.
Så du var en Kompass-kriger?
Vokter. Jeg mistet smaken på det for lenge siden.
Hvorfor dro du?
Da jeg var med i Kompasset, Haniwa, var det en spennende tid.
To hundre år uten rapporter om et seende barn,
og plutselig dukket det opp en gutt.
Jeg fikk i oppgave å beskytte ham.
Han hadde flere gaver enn bare syn.
Jeg mener, det unge hodet hans skrek etter kunnskap…
…akkurat som ditt gjorde.
Jeg brøt reglene.
Jeg ga ham tilgang til kulturgjenstandene vi oppbevarte.
Bøker…
…og de knyttede kodene som lærte ham å lese.
Snart fant jeg ikke nok bøker til å tilfredsstille sulten etter kunnskap.
Jeg våknet en dag, og han var borte
sammen med bøkene og de knyttede kodene.
Jeg sviktet Kompasset.
Jeg sviktet med det jeg hadde sverget å gjøre.
Så jeg gjorde det eneste jeg kunne. Jeg dro.
Vet du hva som skjedde med ham? Gutten?
Han ble faren din.
Jerlamarel.
Ja.
Mange år senere, da moren din gikk med deg, oppsøkte Jerlamarel meg.
Han visste at jeg var alkenny.
Han visste at jeg ville beskytte og veilede barna hans.
Og sørge for at vi lærte å lese.
Jeg håper det var riktig valg.
Selvfølgelig var det det.
Synet er en like stor del av meg
som hendene er en del av deg.
Det ville vært galt for meg ikke å lese.
Kjære deg…
Menneskeheten har en lang historie…
…en lang historie med å forakte og frykte de som er annerledes.
Ingen velger hvordan de er født.
Og likevel blir de seende forfulgt av de ikke-seende.
Hvis de seende en dag blir flere enn de ikke-seende igjen,
blir rollene snudd.
Det er en av mange måter vi er veldig like på.
Hva er det du gjør?
Jobben min, heks.
-Toad! -Hold kjeft.
Hold ham rolig!
Kom igjen, heks!
Toad!
Dax! Frye! Hva i helvete gjør dere?
Stans!
Toad!
Frye! Stopp, Frye.
Toad! Toad!
Toad! Toad! Toad!
Toad! Toad!
Toad. Toad.
-Dax. Dax! -Toad.
Frye?
-Frye! -Bli liggende, Dax.
-Hva har du gjort? -Bli liggende, for faen.
Du drepte ham.
Jeg dreper deg også om du ikke gir opp.
Hva er galt med deg? Du er en heksejeger som beskytter en heks!
Jeg sier det ikke igjen, Dax!
Gi opp! Nå!
Jeg drar.
Jeg vil ikke ta del i dette.
Vil du desertere, så ta hesten din og dra.
Men om du prøver å hindre oppdraget, dreper jeg deg på flekken.
-Toad. -Hold kjeft.
Kan du ri?
Egentlig ikke.
Jeg håper du lærer raskt.
For du rir ikke med meg.
Hvorfor drepte du ikke Edo da du hadde sjansen?
Å drepe en bror ville vært som å drepe en del av seg selv.
Som å drepe din egen far?
Faren min beordret meg til å drepe Edo.
Og jeg tok et valg.
Hvis du beskyttet Edo, hvorfor hater han deg så sterkt?
Familie kan være komplisert.
Vel…
Jeg ble nettopp kidnappet av onkelen min
og fant ut at moren min er prinsesse.
Jeg tror jeg vet litt om kompliserte familier.
Moren min døde da hun fødte Edo.
Og faren min tilga ham aldri for det.
Jeg var liten, nesten for ung til å huske henne.
Og for ung til å stille spørsmål ved min fars synspunkt.
Du sendte etter meg, sir.
Jenta, Haniwa, er bueskytter.
Er hun det?
Hun satte tre piler i meg.
Broren min har oppfostret to av Jerlamarels barn.
Det er en farlig kombinasjon.
En gjeng slavehandlere ble drept ved en hule i Munhall i dag.
Du tror det var dem?
Baba er skadet. Han er sliten. Han beveger seg ikke raskt.
Send melding til alle utposter i området…
…om at jeg vil ha Baba og jenta brakt tilbake til meg i live.
Ja vel, sir.
Løytnant?
Noe nytt om hvem som hjalp dem å rømme?
Nei, sir. Ingenting ennå.
Det er rart, Wren. Det er veldig rart.
Men jeg tror jeg har en idé om det.
Hold meg oppdatert.
Ja vel, sir.
-Toad. -Hva?
Takk for at du reddet livet mitt.
Takknemligheten er malplassert.
Du er prinsesse Maghras sønn, og det er min plikt å beskytte deg.
Jeg hadde ikke noe valg.
Du hadde et valg.
Gi meg kartet.
Det vil ta 13 dager å komme til Pennsa hvis været holder.
Vi kan komme dit på halve tiden.
Hva? Hvordan?
Denne veien.
Det er et stup.
Ja, ifølge kartet.
Men det er ikke noe stup. Vi kan gå rett gjennom.
Og hvordan vet du det?
De lager kartene.
Sånn har vi holdt utpostene skjult i så mange århundrer for jævler som deg.
Haniwa?
Jeg har ansvar for din beskyttelse for enhver pris.
Du skal alltid gå bak meg.
Alltid bak meg.
Faren din alltid bak deg.
Jeg trenger ingen vokter. Jeg kan ta vare på meg selv.
Du ble nesten gjort til avlsmaskin i Trivantes.
Og jeg kom meg ut.
Og mistet nesten hodet i en slavehandlerleir.
Med denne farten er du død før uken er omme.
Haniwa.
Bare ikke gå i veien for meg.
Du er den seende. Ikke gå i veien for meg.
Alltid bak meg. Faren din alltid bak deg.
Paris.
Jasmin.
Svidd salvie.
Regn over engene.
Takk, Deres Majestet.
Jeg hadde hørt at de pennsanske duftmakerne var blant landets beste.
Og nå vet jeg at det er sant.
Jeg håper dere alle nøt verket.
Jeg har lært at selv i våre mørkeste stunder
må vi finne tid til å verdsette skjønnheten og gleden
som Gudsflammen velsigner oss med.
Selv nå, med kampen som ligger foran oss,
er det skjønnhet å finne.
Det er kjærlighet.
Så det er med stor glede
jeg kan fortelle dere, ærede medlemmer av hoffet,
at min søster, prinsesse Maghra Kane, har inngått forlovelse
med ingen ringere enn lord Harlan av Pennsa.
Jeg trodde vi skulle kunngjøre dette.
Ja, det trodde jeg også.
Og vi vil bevitne vielsen
på den fjerde Gudsflammeoppgangen fra i dag.
Vi er payanere
-Var du med på dette? -Nei.
Vi er hellige
Jeg vet ikke om jeg tror deg.
Vel, prinsesse, en gang blir du nødt til å stole på meg.
Det er best du gir meg en grunn.
Vi er de utvalgte
Far.
-Hva er det? -Generalen er her.
Hva?
Er Edo Voss her?
Han kom med noen soldater.
Han må ikke vite at jeg er skadet.
General Voss. For en overraskelse.
Jaså?
Jeg trodde nesten at du ventet meg.
Hvorfor det?
Noen spaserte inn i fengselet mitt og spaserte ut med Baba Voss.
Fanget dere Baba Voss?
Vi hadde ham.
Til vi ikke hadde ham mer.
Det er ikke småtterier å utmanøvrere vaktene
og navigere gjennom gangene i et trivantisk fengsel.
Med mindre man har synets gave.
Og du anklager meg? Hvorfor i all verden skulle jeg befri Baba Voss?
Hvor er sønnen?
Sønnen?
Sønnen du nektet å sende med mennene mine da de var her.
-Jeg vil ha ham nå. -Hør på meg.
Fellen du satte brakte Baba Voss til døren min.
Han drepte vaktene mine og tok sønnen min med makt.
Baba Voss var her, og han etterlot deg i live?
Selv etter at du ga fra deg datteren hans?
Han var i mindretall.
Hva er dette? Hva er dette?
Og hvorfor svarer gutten når jeg snakker til faren?
Og hvorfor går du ikke rundt, som du vanligvis gjør når vi møtes,
for å hovere med gaven din?
Det er nesten som om…
Hvis du kom hele denne veien bare…
Slipp ham! Slipp ham.
-General. -Stille.
Han tok synet ditt.
En midlertidig skade.
En som snart vil bli leget.
Nei.
Det blir den ikke.
Nei!
Nei! Nei!
Jeg dreper deg. Jeg sverger til Gud, jeg dreper deg.
Legg sorgen til side, Oloman.
Det er nå ditt ansvar å beskytte resten av familien.
Da trenger du et klart hode.
Dette huset tilhører meg nå.
Du, bøkene, kunnskapen, alt.
Tormada!
Dette er Tormada. Han er en av våre største vitenskapsmenn.
Du arbeider for ham nå.
Tekst: Evy Hvidsten