Virspavēlniek, tu tiec saukts pie atbildības
par cietumnieka Tamakti Džuna izbēgšanu.
Tamakti Džuns nebija mans cietumnieks.
-Bet Baba Voss bija. -Baba Voss bija republikas ienaidnieks.
Kuru vajadzēja tiesāt
un ātri sodīt ar nāvi, kā likums to prasa.
Ja tu būtu to izdarījis, viņam nebūtu radusies iespēja
kopā ar Tamakti Džunu izbēgt.
Raganu mednieks, iespējams, būtu sniedzis
vērtīgas ziņas par Pajanas karalienes plašāko stratēģiju
un militārajām spējām.
Vai tev ir kāda doma, kā viņiem izdevās izbēgt?
Tik satriecošs mūsu drošības pārkāpums ir kas nedzirdēts.
Kāds viņiem ir palīdzējis. Kāds no mūsējiem.
Tad mums šis nodevējs vai nodevēji ir jānoskaidro
un jāsarīko paraugprāva.
Ja nodevēji ir, es viņus atradīšu.
Ģenerāli Vos, tu esi kalpojis šai padomei
ar lielu godu un drosmi daudzus gadus,
bet tava apsēstība ar tenkām par redzes atgriešanos
un tava personiskā atriebība brālim ir jānoliek malā.
Ganieši rietumos kļūst arvien nekaunīgāki.
Tu esi mūsu labākais taktiķis.
Mums vajag, lai koncentrējies uz īsto apdraudējumu šai republikai.
Vai saproti?
Jā. Saprotu, ser.
Gribu, lai nopratini ikvienu sargu, kam ir bijis kontakts
ar Babu Vosu vai Tamakti Džunu.
Jau darīts, ser. Viņi nepateica neko noderīgu.
Nu tad nopratini viņus vēlreiz! Kāds salūzīs.
Tieši tā!
Kas tur?
-Viss ir labi. -Olomen?
Viss ir labi.
Atkal slikts sapnis?
Tu nesaproti.
Sapņi ir skaisti.
Es redzu pasauli, savus bērnus.
Murgi sākas tad, kad pamostos.
Mēs joprojām esam tepat, tēvs.
Mēs nekad tevi neatstāsim.
Vai esi atradis veidu, kā šo vērst par labu?
Zinu, ka to var izdarīt, ja ir pareizais aprīkojums.
Mums vienkārši nav tādu mašīnu un tehnikas, lai izdarītu to, ko tu prasi.
Vai esi aizmirsis visu, ko tev mācīju?
Tas bija mans mūža darbs - izveidot šo vietu.
Kaut bija neveiksmes un grūtības, es neatlaidos.
Tagad tev…
Tev jāpaceļas šī uzdevuma augstumos.
Tas, kas šķiet neiespējams, jāpadara par iespējamu.
Katrs nomoda brīdis tev jāvelta tam, lai atjaunotu man redzi,
lai es varētu paveikt to, kas man lemts.
Jā, tas nenotiks vienā mirklī
un es kļūdījos, liekot tev domāt, ka tā tam vajadzētu būt.
Mums abiem uz to ir jānoskaņojas un jābūt neatlaidīgiem.
Vienalga, cik ilgi tas būs.
Jā, tēvs.
Labi.
Nu, tavs rīta ziņojums?
Tagad?
Mūsu darbs šeit turpinās, vai tad ne?
Protams, turpinās, tikai…
Kaut arī esmu ievainots, es neesmu kompromitēts.
Un neizturies pret mani tā, citādi bērni varētu sākt darīt tāpat.
Un trivantieši…
Trivantieši…
nedrīkst zināt par manu ievainojumu.
Viņus apvalda tikai bailes no manām spējām.
Vai saproti?
Jā, tēvs.
Labi.
Tātad… tavs rīta ziņojums.
Nonnija ir sākusi risināt kvadrātvienādojumus.
Viņa ir ļoti gudra.
Es iedevu viņai tekstu, kuru tu ieteici.
Tas viņu pievilka kā liesma naktstauriņu.
Viņi ir aizgājuši ātrāk, nekā vienojāmies. Kaut kas būs atgadījies.
Mums nav laika viņus meklēt.
Mūsu prioritātei jābūt - atrast princesi Magru.
Princesi Magru? Ko viņš runā?
Ja viņam var ticēt, tava māte ir karalienes māsa.
-Karalienes Keinas? Tas ir izsmiekls. -Zinu, ka grūti tam noticēt.
Grūti noticēt tam, ka tu viņu nesaplosīji gabalos, tiklīdz satiki.
Es to apsvēru gan.
-Tās var būt lamatas, tēt. -Jā.
Un tomēr tu ļauj viņam mūs vadīt. Kāpēc?
To pašu iemeslu dēļ, kādēļ devos uz Trivantesu meklēt tevi.
Viņa ir mana sieva, Haniva.
Vienīgā sieviete, kuru es jebkad mīlēšu.
Ja ir kaut mazākā iespēja, ka viņa ir dzīva…
Es saprotu.
Bet, ja viņš melo, es gribu viņu nogalināt kopā ar tevi.
To es tev apsolu.
Bet, ja viņš nemelo, mana māte ir Pajanas princese.
Kā tas var būt?
Man nav atbilžu.
Ticu, ka tava māte paskaidros, kad viņu atradīsim.
Nāc!
Trīs zirgi, divi suņi.
-Trivantieši? -Raganu mednieki.
Ja viņi aiztiks manu dēlu…
Raganu mednieki izpilda karalienes iegribas.
Ja Magra ir pie karalienes, tad tiks pavēlēts
atrast un aizvest turp viņas bērnus.
-Bet karaliene liks viņus sadedzināt. -Nē.
Es uzzināju: karaliene esot izdevusi jaunu dekrētu.
Redzīgie vairs nav jāuzskata par raganām.
Tad uz kurieni mēs iesim?
Uz austrumiem. Tuvumā ir raganu mednieku nometne.
Viņi zinās, kur karaliene apmetusies.
Pensā.
Ko?
Viņi ir aizveduši Kofunu uz Pensu.
-Vai viņš tev atstājis zīmi? -Jā.
PENSA
Pensa.
Labi nocietināta, turīga, stratēģiski izvietota.
Mans minējums: karaliene ir iesvētījusi jaunu galvaspilsētu.
Kas ir tik svarīgs, ka nevarēja pagaidīt, lord Hārlan?
Es negribu celt paniku,
bet, kad uz spēles ir Jūsu Majestātes drošība,
labāk lai mana vaina ir pārspīlējums, nevis bezrūpība.
Vai tev par visu ir jāsaka runa?
Izteikšos īsi. Apsolu.
Gribu, lai dzirdat to pirmā.
Es tikai lūdzu, lai esat pavisam nekustīga.
Baidos, ka viņš nerunās atklāti, ja zinās, ka esat te.
Būšu klusa kā zirneklis.
Lord Hārlan, šis ir Zečens - vīrs, kurš lūdza audienci.
Paldies, Kerigan.
Vai šajā istabā ir vēl kāds?
Uzticams kalps. Lojāls man.
No kurienes esat, Zečen?
No Kanzuas, ser.
Un Kanzuā jūs bijāt pils sardzē?
Jā, ser. Ilgāk nekā 20 gadus.
Tātad bijāt tur, kad trivantieši uzbruka?
Es biju tur, kad Kanzua krita.
Bet lieta tāda, ka uzbrukuma nebija.
Tad kā dambis tika iznīcināts?
Droši nevaru pateikt, ser.
Zinu tikai to, ka trivantiešu tur nebija.
Es nesaprotu.
Tā bija parasta diena.
Putni un vējš.
Ne reizi es nedzirdēju trivantiešu uzbrucēju skaņu.
Nevienu kara saucienu.
Ja tie nebija trivantieši, kas tad par to bija atbildīgs?
Jums jāsaprot, ser.
Mans tēvs bija Kanzuas sargs, tāpat kā viņa tēvs pirms tam.
Esam kalpojuši monarhijai paaudzēm ilgi.
Es saprotu. Saprotu.
Viss kārtībā.
Sakiet, ko atnācāt pateikt, kareivi!
Es pārzināju tās ēkas kā savus piecus pirkstus. To, kur katrs drīkstēja iet.
Un domāju, ka vienīgais cilvēks, kurš būtu varējis palaist ūdeni…
bija pati karaliene.
Lord Hārlan, tev tiešām ir talants visu dramatizēt.
Šādas runas…
Ja tās neapklusinās, tās var izplatīties kā mēris.
Un, ja ļaudis apšaubīs jūsu versiju par Kanzuu,
viņi apšaubīs arī redzīgo bērnu, par kuru stāstījāt,
un pilnvarojumu, ko jums devis Dievs.
Visu.
Tu parūpēsies, lai tā nenotiek.
Mazākais, ko varu darīt, ja tas apdraud manu karalieni.
Un padomājiet, cik daudz modrāks es būtu,
ja tiktu apdraudēta mana paša sievas māsa.
Jums steidzama ziņa, manu karalien.
Nāc!
Esi mierīgs, Hārlan! Tu dabūsi savu līgavu.
Sibeta, lūdzu! Man tagad nav spēka strīdēties.
Atslābsti, māsa! Nāku ar labām ziņām.
Ir atrasts Kofuns.
Mani karavīri tagad kopā ar viņu jāj atpakaļ.
Ko? Kad viņi ieradīsies?
Kas ir ar Hanivu un Babu Vosu?
Par viņiem diemžēl ziņu nav.
Es nesaprotu.
Viņš būtu turējis visus kopā par katru cenu.
Varbūt viņš to vairs nevarēja.
Un nu, kad mums pievienosies Kofuns,
mums ir jāatrisina viņa drošības jautājums.
Drošības?
Kā jau manīji, paies kāds laiks, pirms ļaudis sāks pieņemt jauno kārtību.
Par Būtsu tev tādu raižu nebija.
Būtss nekas nav.
Tikai tava bērna tēvs.
Ko?
Es dzirdu, ka tava sirds sāk sisties ātrāk, Sibeta.
Bet tikai tava sirds.
Bērniņš.
Tu zaudēji bērniņu.
Sibeta, man ļoti žēl.
Tavs bērns atgriežas, bet mans ir nolēmis nenākt nemaz.
Tas mūs nostāda diezgan sarežģītā stāvoklī.
Ja izplatīsies ziņas, ka bērnu negaidu,
redzīgo bērnu aizsardzība tiks apšaubīta
vēl vairāk nekā tagad.
Kofuna drošība nebūs garantēta.
Es nesaprotu šo sarunu.
-Vai tu draudi manam dēlam? -Tieši pretēji.
Darīšu visu, kas manos spēkos, lai savu māsasdēlu aizstāvētu.
Bet, ja tauta sacelsies pret mani, pret mums,
tad vairs nebūs neviena, kas viņu aizstāvētu.
Runa ir par Hārlanu.
Savienība ar lordu Hārlanu garantē mums kontroli pār militārajiem spēkiem,
kas kalpos kā galējais iebiedēšanas līdzeklis pret runām par revolūciju.
Kāpēc tu uz to tā uzstāj? Ko tu man nesaki?
Acīmredzot Kanzuā ir izdzīvojušie.
-Ja izplatīsies runas… -Runas izplatīsies.
Jautājums ir tikai tāds, cik labas būs mūsu pozīcijas, lai apspiestu nemierus
un aizstāvētu savu varu, kad tas notiks.
Cilvēks ar Hārlana stāvokli varētu gan uzliet ūdeni, gan uzpūst liesmas
atkarībā no savām interesēm.
Un tagad viņš grib tevi.
Māsa! Es zinu, ko no tevis prasu.
-Es neprasītu, bet… -Tikai… Tikai…
Labi.
Es piekritīšu šai maskarādei, ja vien Hārlans sapratīs,
ka tas ir tikai darījums aiz aprēķina.
Kā jau visas laulības.
Es joprojām nespēju iedomāties māti kā princesi.
Magra Keina ir dzimusi, lai valdītu.
Sava tēva meita visās izpausmēs.
Tomēr tu viņu medīji kā zvēru.
Nē.
Mans uzdevums bija atrast raganu Džerlamarelu un tad viņa bērnus.
Magra tika uzskatīta par mirušu.
-Mums te vajadzētu uztaisīt nometni. -Mēs tikko sākām iet.
Šis ir grūts ceļš augšup pa kalnu pakājēm.
Tavam tēvam vajadzēs atpūsties.
Nerunā manā vārdā, raganu medniek!
Labi, tad runāšu savā vārdā.
Tāpat kā tu, esmu zaudējis asinis. Tāpat kā tu, dienām ilgi neesmu ēdis.
Un, lai gan mani nepēra uz kāķa kā tevi, es…
Tamakti!
-Ko tu redzi, mīļā? -Būrus no Dieva kaula.
-Velns! -Kas?
Te ir vergu tirgoņa ala.
-Tu jau te esi bijis? -Nē, neesmu.
Tamakti, mums jākustas ātri. Nāc!
Tēt, viss ir kārtībā. Neviens nenāk.
Viņi jau ir te.
Stāviet, kur esat!
Sveiciens, draugs!
Ja esam jūsu teritorijā, es atvainojos.
Mums nav citu nolūku kā nokļūt austrumu pakalnē.
Kas jums par darīšanām pakalnē?
Jurijas lopu tirgus.
Varat iet.
Paldies.
Tu ne, meitēn!
Tēt!
Tev iemācīs paklausību, meitēn.
Kas te ir? Runājiet!
Atvelc elpu, Baba! Esi drošībā.
Perisa!
Haniva!
-Perisa! Kas ar mums cīnās? -Baba!
Pastāstīšu vairāk, kad būsim drošībā.
-Kur ir Kofuns? -Kofuns ir devies uz Pensu.
Un man ir svarīgi jaunumi.
Magra ir dzīva.
-Esi dzirdējis? -Jā.
Tev vajadzēja iet kopā ar Kofunu.
Un kur tad tu tagad būtu, lielais lempi?
-Mēs tagad iesim. -Nē.
Tu neesi gatavs iet.
Tavā balsī dzirdu lielas sāpes.
Tev jāatpūšas un jāizveseļojas, pirms varēsim doties šai ceļā.
Baba Vos!
Perisa, pagaidi!
-Tamakti Džuns. -Perisa!
Raganu mednieku ģenerālis.
Kāds ķēriens!
Kad viņu nogalināsim, paturēšu viņa ausis kā trofeju.
Nē. Mums vajag viņa palīdzību.
Bez viņa mēs nebūtu izkļuvuši no Trivantesas.
-Viņš vairs nav viens no viņiem. -Pat ja tā būtu tiesa…
Viņš prot atrast karalienes karavīrus. Viņš man palīdz atrast Magru.
Mēs nevedīsim uz savām mājām raganu mednieku.
Mēs ar jums nekur neiesim. Mēs ejam uz Pensu.
Haniva, tavam tēvam jāatpūšas. Jau tagad viņam trūkst elpas.
Tēt?
Kur šīs mājas ir?
Tas nav svarīgi. Mēs iesim pa taisno uz Pensu.
Baba, mums tuvumā ir izveidota nometne.
Šonakt atpūties! Tad dosimies uz Pensu no turienes.
Tu taču nedomā, ka ceļosim kopā ar raganu mednieku.
Kur iesim mēs, ies arī viņš. Jā?
Lai tā būtu!
Vjena, Kito, atgriezieties mājās!
Pasakiet viņām, ka dodamies uz Pensu.
Šārlota, uz nometni!
Pirms kādiem 200 gadiem
nedaudzi Pajanas bērni piedzima redzīgi.
Viņu mātes aizbēga uz kalniem, lai paslēptu viņus no raganu medniekiem.
Bet galu galā viņus atrada un sadedzināja.
Tās sērojošās mātes izveidoja Kompasu.
Tā ir slepena sardžu biedrība,
un dalību tajā mātes nodod meitām.
Paaudzēm ilgi esam dzīvojušas slepenībā,
esam bijušas klāt, gatavas veikt savu svēto uzdevumu -
aizsargāt redzīgos, kad redze atgriezīsies.
Un cik redzīgu bērnu esi satikusi?
Ieskaitot tevi? Vienu.
Un tas ir par vienu vairāk, nekā satika mana māte un viņas māte.
Nekad nedomāju, ka tas notiks manas dzīves laikā, bet ir noticis.
Perisa, kāds tev ar viņām sakars?
Tas ir garš stāsts. Un skumjš.
Tu biji viena no viņām.
Jā, biju.
Pirms veselas mūžības.
Neviena nekad tevi nav vainojusi, Perisa.
Tomēr es par to biju atbildīga.
Visu manis satikto pareģu lāsts.
Jūs visas domājat, ka jums būtu vajadzējis zināt visu, pirms tas ir noticis.
Vai taisnība, ka ar karalienes Keinas dekrētu redzīgie vairs nav raganas?
Tā runā.
Šis karalienes paziņojums ir nepārdomāts.
Fanātismu nevar izmainīt ar dekrētu.
Nu viņa jūs ir padarījusi par vēl lielāku mērķi.
Varbūt, ka tāds arī bija viņas nolūks.
Laikam viņam bija jāpaguļ.
Man arī.
Tāpēc es viņa alum pieliku tik daudz baldriāna, lai apgāztu pat zirgu.
Ja viņš nekrāc, man visu nakti jāsēž nomodā ar virvēm rokās.
Kāda vēl grib iekost?
Nu taču, Tod! Tu devi to pašu zvērestu, ko mēs.
Meklēt un iznīcināt raganas, lai ko tas maksātu.
Mēs kalpojam karalienei, Daks. Izpildām pavēles.
Ne tad, ja pavēles ir ķecerība.
Dievs Liesma - pirmajā vietā, karaliene - otrajā.
Daksam taisnība. Šis liekas aplami.
-Mēs pārkāpjam likumu. -Mums uzticēts sargāt viņa drošību.
Viņš ir karalienes māsasdēls.
Ko, jūsuprāt, viņa izdarīs ar tiem, kas viņam kaitēs?
Mēs nevaram iejāt Pensā ar raganu.
Mūs ienīdīs vai sadedzinās viņam blakus kā ķecerus.
Neesi idiots!
Mums vajadzētu viņu uzšķērst, nevis pavadīt.
Negribi viņu nogalināt? Labi, nenogalini!
Atstāsim viņu te un pateiksim, ka viņš aizbēga.
Lai mežs viņu dabū!
Nu taču, Tod! Tu zini, ka viņam taisnība.
Nē.
Bet viņš ir viena vārda attālumā no soda par nepakļaušanos un pazeminājuma.
Un tevi viņš noraus līdzi.
Aizveriet muti un dariet, kas jādara!
Un, ja jums paveiksies,
līdz Pensai es aizmirsīšu, ka šāda saruna ir notikusi.
Tev vajadzēja pieteikties.
Atvainojos, princese.
Visu laiku aizmirstu, ka šī vairs nav mana māja.
Svilpējzobens - karaļu ierocis.
Un viņu meitu.
Tu sūtīji pēc manis?
Jā, tā ir.
-Tas tavs bildinājums… -Es tādu neesmu izteicis.
Mana māsa to izdarīja tavā vietā.
Cik nelāgi!
Tici - man bija prātā kas romantiskāks.
-Man ir vīrs. -Katram savi trūkumi.
Es mēdzu krākt, kad guļu uz muguras, bet došu padomu…
-Hārlan! -…mazs spēriens mani parasti apklusina.
-Tā man ir teikts. -Hārlan!
Ko īsti tu gribi?
Es nāku no tradīcijām bagātas dzimtas,
kas cīnījusies par drupačām pie monarhijas kājām.
Daudzus gadus es nepaguris strādāju,
lai man klātos labāk.
Tas nenāca viegli - tici man!
Un nu ierodas karaliene
un ar savu karu visu sabojā.
Un es sev redzu divas iespējas.
Viena: es aizšķiļu sacelšanās dzirksteli un visu pili nodedzinu.
Vai otra: es pievienojos jums un tajā ievācos.
Pēc ilgam pārdomām, princese, esmu nonācis pie secinājuma,
ka otrā iespēja prasa daudz mazāk darba.
Tu bildini nepareizo māsu.
-Es bildinu labāko māsu. -Sibeta ir tā, kurai ir vara.
Pagaidām.
-Mēs paziņosim par saderināšanos. -Lieliski.
Bet kāzu nebūs.
Neiegrimstot sīkumos…
Saderināšanās pagaidām mazinās manas māsas raizes par Kanzuu.
Tu izmantosi savu ietekmi padomē,
lai palīdzētu man viņu atturēt no kara sākšanas.
Un, kad mans vīrs un meita tiks atrasti,
tu gādāsi, lai viņi tiek aizsargāti par katru cenu.
Un ko saņemšu pretī?
Es pārliecināšu Sibetu pārcelt galvaspilsētu uz piemērotāku vietu,
un tu savu pilsētu dabūsi atpakaļ.
Magra!
Domāju, ka esmu vērtējis tevi par zemu.
Nu, ceru, ka esmu darījusi tāpat.
Laiks rādīs, princese.
-Čet-čet. -Čet-čet.
Karsta tēja.
Tātad tu biji Kompasa kareive?
Sardze. Jau sen zuda uz to apetīte.
Kāpēc tu aizgāji?
Kad dzīvoju kopā ar Kompasu, Haniva, tas bija aizraujošs laiks.
200 gadu bez ziņām par redzīgu bērnu,
un tad pēkšņi uzradās zēns.
Man uzdeva viņu aizsargāt.
Viņš bija apdāvināts arī citādi - ne vien ar redzi.
Viņa jaunais prāts burtiski brēca pēc zināšanām…
tāpat kā tavējais.
Es pārkāpu noteikumus.
Es ļāvu viņam piekļūt mūsu glabātajām lietām.
Grāmatām…
un mezglu kodiem, kas viņam iemācītu lasīt.
Drīz es nevarēju atrast pietiekami daudz grāmatu, lai apmierinātu viņa zinātkāri.
Vienu dienu es pamodos un viņš bija prom
ar visām grāmatām un mezglu kodiem.
Es Kompasu pievīlu.
Pievīlu uzdevumā, par kuru biju zvērējusi.
Tāpēc darīju vienīgo, ko varēju. Aizgāju.
Vai zini, kas ar viņu notika? Ar to zēnu?
Viņš kļuva par tavu tēvu.
Džerlamarels.
Jā.
Pēc vairākiem gadiem, kad biji zem sirds savai mātei, Džerlamarels mani atrada.
Viņš zināja, ka biju pie alkeniešiem.
Viņš zināja, ka es viņa bērnus aizstāvēšu un sargāšu.
Un gādāsi, lai iemācāmies lasīt.
Es ceru, ka tā bija pareizā izvēle.
Protams, pareizā.
Redze man nozīmē tikpat daudz
kā tev rokas.
Nebūtu pareizi, ja es neprastu lasīt.
Dārgā…
cilvēces vēsture ir gara…
Gara un pilna ar naidu un bailēm no tiem, kas ir citādi.
Cilvēks neizvēlas to, kāds piedzimst.
Un tomēr neredzīgie redzīgos vajā.
Ja kādudien redzīgo atkal kļūs vairāk nekā neredzīgo,
lomas mainīsies.
Tā ir viena no daudzajām jomām, kurā mēs visi esam ļoti līdzīgi.
Ko tu dari?
Savu darbu, ragana.
-Tod! -Apklusti!
Turi viņu mierā!
Nāc šurp, ragana!
Tod!
Daks! Fraj! Ko, pie velna, jūs darāt?
Ierindā!
Tod!
Fraj! Beidz, Fraj!
Tod!
Tod! Tod!
Tod!
-Daks! -Tod!
Fraj?
-Fraj! -Paliec mierā, Daks!
Ko tu izdarīji?
Paliec taču mierā!
Tu viņu nogalināji.
Un nogalināšu arī tevi, ja nepārtrauksi tūlīt pat.
Kas ar tevi ir? Tu, raganu mednieks, aizstāvi raganu.
Es vairs neatkārtošu, Daks.
Pārtrauc! Tūlīt!
Es aizeju.
Es negribu tajā piedalīties.
Ja gribi dezertēt, ņem savu zirgu un ej!
Bet, ja traucēsi šī uzdevuma izpildi,
es uz vietas tevi nogalināšu.
-Tod! -Aizveries!
Vai proti jāt?
Diez ko ne.
Ceru, ka tu mācies ātri.
Jo ar mani tu nejāsi.
Kāpēc tu nenogalināji Īdo, kad tev bija izdevība?
Nogalināt brāli būtu kā nogalināt daļu no sevis.
Tāpat kā nogalināt savu tēvu?
Mans tēvs pavēlēja man nogalināt Īdo.
Un es izdarīju izvēli.
Ja tu Īdo aizstāvēji, kāpēc viņš tevi tik ļoti ienīst?
Ģimene var būt sarežģīta.
Nu…
mani nupat nolaupīja tēvocis
un es uzzināju, ka mamma ir princese.
Domāju: kaut ko zinu par sarežģītām ģimenēm.
Mana māte nomira, laižot pasaulē Īdo.
Un mans tēvs viņam to nekad nepiedeva.
Es biju tikai mazs zēns - gandrīz par mazu, lai māti atcerētos.
Un par mazu, lai apšaubītu tēva uzskatus.
Jūs mani saucāt, ser?
Tā meitene, Haniva, ir loka šāvēja.
Tiešām?
Viņa manī ielaida trīs bultas.
Mans brālis ir izaudzinājis divus no Džerlamarela bērniem.
Tā ir bīstama kombinācija.
Pie Manholas alas šodien ir nogalināta grupa vergu tirgoņu.
Domājat - tie bija viņi?
Baba ir ievainots, noguris. Viņš neies pārāk ātri.
Aizsūti ziņu visiem tās apkaimes posteņiem…
ka gribu, lai Baba un meitene tiktu atvesti atpakaļ dzīvi.
Tieši tā!
Leitnante?
Vai ir kādas ziņas par to, kurš palīdzēja viņiem aizbēgt?
Nē, ser. Pagaidām nav.
Tas ir dīvaini, Rena. Ļoti dīvaini.
Bet liekas, ka man ir kāda nojauta.
Turpini ziņot!
Tieši tā!
-Tod! -Ko?
Paldies, ka izglābi man dzīvību.
Tava pateicība ir nevietā.
Tu esi princeses Magras dēls, un mans pienākums ir tevi aizsargāt.
Man nebija izvēles.
Tev bija izvēle.
Iedod man karti!
Vajadzēs 13 dienas, lai nokļūtu Pensā, ja laiks nepasliktināsies.
Mēs tur varam nokļūt divreiz ātrāk.
Ko? Kā?
Pa šo ceļu.
Tur ir klints.
Jā, kartē.
Bet tur klints nav. Varam iet pa taisno.
Un kā tu to zini?
Viņas taisa kartes.
Tā visus šos gadsimtus
esam varējušas noslēpt savus posteņus no tādiem mērgļiem kā tu.
Haniva?
Man ir uzdots tevi aizsargāt par katru cenu.
Tu vienmēr iesi aiz manis.
Vienmēr aiz manis.
Tavs tēvs - vienmēr aiz tevis.
Mani nevajag sargāt. Es pati varu par sevi parūpēties.
Tevi gandrīz padarīja par trivantiešu bērnu mašīnu.
Un es tiku ārā.
Un gandrīz zaudēji galvu pie vergu tirgoņu nometnes.
Paredzu, ka šādā tempā būsi mirusi nedēļas laikā.
Haniva!
Tikai nestājies man ceļā!
Tu esi tā redzīgā. Nestājies ceļā man!
Vienmēr aiz manis! Tavs tēvs - vienmēr aiz tevis.
Perisa!
Jasmīns.
Dedzināta salvija.
Lietus pār pļavām.
Paldies, Jūsu Majestāte.
Biju dzirdējusi, ka Pensas smaržu jaucējas ir vienas no labākajām valstī.
Un nu es zinu, ka tā ir taisnība.
Ceru, ka jums šis priekšnesums patika.
Esmu sapratusi, ka pat vistumšākajās stundās
ir jāatrod laiks, lai novērtētu to skaistumu un prieku,
ar ko mūs svētī Dievs Liesma.
Pat tagad, kad priekšā gaida cīņa,
var atrast arī skaisto.
Ir mīlestība.
Un man ir liels prieks
pavēstīt jums, mani cienītie galminieki,
ka mana māsa, princese Magra Keina, ir saderinājusies
ar nevienu citu kā jūsu pašu lordu Hārlanu no Pensas.
Es domāju, ka to paziņosim mēs.
Jā, es arī tā domāju.
Un mēs visi būsim liecinieki viņu laulībai
ceturtajā Dieva Liesmas atnākšanā, sākot no šodienas.
Mēs esam Pajana
-Vai tu tajā biji līdzdalīgs? -Nē.
Mēs esam svēti
Neesmu droša, ka tev ticu.
Princese, vienā brīdī tev būs man jāuzticas.
Labāk dod man tam iemeslu!
Mēs esam izredzēti
Tēvs!
Kas ir?
Te ir ģenerālis.
Ko?
Īdo Voss ir šeit?
Tikko ieradās ar dažiem karavīriem.
Viņš nedrīkst zināt, ka esmu kompromitēts.
Ģenerāli Vos! Kāds pārsteigums!
Tiešām?
Man tā kā likās, ka tu mani gaidīsi.
Un kāpēc tā?
Kāds iegāja manā cietumā un izgāja kopā ar Babu Vosu.
Tu notvēri Babu Vosu?
Mums viņš bija.
Un tad vairs ne.
Tā nav nieka lieta - izvairīties no sargiem
un atrast ceļu trivantiešu cietuma gaiteņos,
ja vien cilvēkam nav dāvāta redze.
Un tu apsūdzi mani? Kāpēc gan lai es atbrīvotu Babu Vosu?
Kur ir dēls?
Dēls?
Dēls, kuru tu atteicies sūtīt līdzi maniem vīriem, kad viņi bija te.
-Es gribu viņu tagad. -Paklausies!
Tevis izliktās lamatas atveda Babu Vosu pie manām durvīm.
Viņš nogalināja manus sargus un paņēma manu dēlu ar varu.
Baba Voss bija te un atstāja tevi dzīvu?
Pat pēc tā, ka biji atdevis prom viņa meitu?
Nebija izvēles. Viņš bija mazākumā.
Kas notiek?
Un kāpēc atbild zēns, kad es runāju ar tēvu?
Un kāpēc tu nestaigā apkārt kā parasti, kad mēs satiekamies,
lai man izrādītos ar savu dāvanu?
Gandrīz liekas, ka…
Paklau, ģenerāli, ja mēroji visu šo ceļu, lai…
Laidiet viņu vaļā! Laidiet vaļā!
-Ģenerāli? -Klusu!
Viņš atņēma tev redzi.
Pārejošs ievainojums.
Drīz tas tiks izārstēts.
Nē.
Netiks.
Nē!
Es tevi nogalināšu. Zvēru pie Dieva: es tevi nogalināšu.
Liec malā sēras, Olomen!
Tagad tev būs jāsargā visa pārējā ģimene.
Lai to izdarītu, tev vajadzēs skaidru galvu.
Tagad šī māja pieder man.
Tu, grāmatas, zināšanas - viss.
Tormada!
Šis ir Tormada. Viens no mūsu dižākajiem zinātniekiem.
Tagad tu strādāsi pie viņa.
Tulkojusi Inguna Puķīte