Känner du mycket smärta?
Bara lite värk.
Det är dags.
Ingenting.
-Ingenting! -Far.
-Jag kan inte se. -Ingen fara. Var lugn.
-Oloman, det fungerade inte. -Far, snälla du.
Vi gör om proceduren. Försök igen.
Jag beklagar. Det finns inget mer att göra.
Du har fel! Det måste det finnas.
-Oloman. -Far.
Du måste fortsätta läsa. Alla medicinska böcker, allting.
Svaren finns där.
Far, jag har läst alla böckerna.
Det säger mig att dina hornhinnor är obotligt skadade.
Du letar inte tillräckligt noggrant!
Jag vägrar vara blind.
Hör du det?
Jag vägrar vara blind!
Vad är det?
Få inga idéer.
Vice befälhavare Wren.
Ja, löjtnant.
Öppna porten!
Ja, sir!
Och så…
…lyckades den store trivantiern Toliver, sårad men inte död…
…ta sig upp på fötter och sitta upp på sin häst.
Trots att åskan och regnet…
…bedövade hans sinnesförmögenheter,
ledde han sitt trötta manskap genom de Blodiga fältens långa gräs…
…till ganiternas fäste.
Under hans befäl höll 20 trivantiska soldater…
…de ganitiska horderna stången…
…hela natten,
ända till morgonen då bataljonerna anlände och striden var vunnen.
Vart för du mig?
Det får du se.
Jag har aldrig varit så högt upp förut.
Jaså?
När jag var yngre brukade jag klättra upp i alla tornen.
Endast där kände jag mig trygg som seende.
Jag gillade väl att klättra dit ingen annan kunde komma.
Det var så jag fann det här stället.
Jag har skött om det ända sen dess.
Folk brukade lovprisa sin synförmåga.
Vi skapar konst som ska höras eller kännas eller luktas.
Allt i deras värld var menat att bli sett.
-Människor också. -Va?
Vi var också menade att bli sedda.
Det här var en av mina favoriter.
Jag brukade fantisera ihop historier om flickan på bilderna.
Jag kallade henne Gwendolyn.
Hon heter Alice.
Du kan läsa.
Boken heter Alice i Underlandet.
"Alice började tröttna på att sitta med sin syster på flodstranden
utan att ha något att göra."
"Ibland kastade hon en blick i boken hennes syster läste,
men där fanns inga bilder eller konversationer."
Nej!
"'Vad är det för mening med en bok', tänkte Alice,
'utan bilder eller konversationer?'"
Sluta.
Storebror, du är ståndaktig av dig.
Dina sår är inget mot de ärr du lämnade på min rygg.
Vad har du gjort med Haniwa?
Haniwa?
Du är orolig för din dotter.
Fruktan är värre än smärtan, eller hur?
Så var det för mig som pojke.
Smärtan du tillfogade mig var…
…inget mot fruktan att veta att den skulle komma,
att du skulle komma.
Och jag lovar dig
att Haniwa ska känna samma fruktan varje natt, som jag gjorde.
Edo, låt henne gå.
Du var min bror.
Jag är fortfarande din bror. Jag är ledsen.
Jag borde ha skyddat dig. Men jag tvingades att…
Du vet inte vad ledsen är. Inte än.
Men du kommer att veta.
För jag ska hålla dig här…
…och piska dig varje kväll för varje kväll du piskade mig.
Och om flera år från nu,
när jag äntligen beslutar mig för att döda dig,
kommer du att gråta av tacksamhet.
Håll honom vid medvetande.
-Edo. -Han ska känna vartenda rapp.
Nej. Edo, låt henne gå.
Edo. Edo!
Edo!
Edo, nej! Låt henne gå!
Edo!
Tak.
Vi stannar länge nog för att pissa och fylla sadelflaskorna.
Ja, sir.
Jag vill tvätta mig.
Jag vill inte ha dig nära mina mannar.
De är hungriga och trötta,
och inte förtjusta i häxor ens under de bästa omständigheter.
Kom.
Hur många häxor har du pratat med tidigare?
Ingen före dig.
Om jag är den första, hur vet du då att vi bör fruktas?
Folk som du förgjorde den gamla världen med era maskiner och era gifter.
Ni var ansvariga för miljoners död.
Och ni för tusendens död.
Ni utplånade Alkenny-folket…
…min stam, från jordens yta.
De visste priset för att ge skydd åt häxor. Det var rikets lag.
Ni dödade barn. Småbarn.
Jag var inte där.
Och vad hade du gjort om du varit där?
Jag är häxan.
Vem har mördat flest? Du eller jag?
Min drottning,
får jag presentera Pennsas visaste hjärnor, ert riksråd.
Mitt vadå?
Ert riksråd, min drottning.
För att ge er råd, verkställa era befallningar.
Vi ska inte sammankalla ett riksråd, utan ett krigsråd.
Ers Majestät, enligt stadgarna måste ett krigsråd sammankallas
efter en officiell krigsförklaring.
Han vill undervisa mig om stadgarna.
Krig förklarades mot oss.
Kapten Gosset, jag tror inte att ni förstår vad som står på spel här.
Tro mig, Ers Majestät, det gör jag.
Och allt jag säger här är med största respekt
och i enlighet med era önskningar.
Om vi ska kunna motstå den mäktiga trivantiska armén,
måste vi stärka våra försvarsverk över hela kungariket.
-Kapten Gosset… -Försvarsverk?
Vi har fått i uppdrag av Gud att besegra trivantierna.
Vi måste förbereda oss för anfall, inte försvar.
-Sibeth… -Vem?
Ursäkta mig, Ers Majestät.
Prinsessan Maghra, om du har nåt att säga, så säg det.
Paya har försvagats genom förlusten av Kanzua
och kaoset i kölvattnet av er förmodade död.
Vi har just invigt en ny huvudstad.
Vi kanske borde ägna mer tid åt att sköta vårt kungarike,
organisera och förstärka våra arméer,
samtidigt som vi förblir vaksamma inför hotet från Trivantes.
Alla… ut.
Ut!
Sibeth…
Hörde du vad som just hände?
Vadå?
Ett rum fullt av människor som tyst ifrågasatte min auktoritet,
och faktiskt undrade om de var bundna av den längre.
En kapten som käftar mot mig.
Politiker med förrädiska tankar,
och allt slutar med att våra huvuden skiljs från våra kroppar
och att vår kungliga ätt släcks för alltid.
Och i detta rum fullt av förräderi,
motsäger min egen syster mig.
Krig är självmord.
Hur många människor är du villig att offra för din lögn?
De som dör, dör med ära…
…för Paya…
…för den nya värld som ska byggas av våra barn.
Som dör tillsammans med resten av oss
när trivantierna bränner Paya till aska.
Du tror väl inte på allvar att vi kan besegra dem?
För vad skonades jag om inte för detta?
Gud satte ett seende barn i mitt sköte,
ett barn som ska döpas efter vår far,
så att detta kungarike blir redskapet som återför synförmåga till världen.
Det är mitt öde.
Gud hjälpe oss. Du tror verkligen på det du säger.
Vi ska invadera Trivantes,
ta deras arméer i anspråk
och bli det enda sanna kungariket på denna kontinent.
Sibeth.
Det måste finnas ett annat sätt.
Du stod själv passiv…
…när Tamacti Jun drog sitt svärd för att döda mig med din välsignelse.
Men Gud lät det inte hända.
Kom ihåg den stunden, syster.
Och kom ihåg att det var jag som räddade dig den dagen,
och inte tvärtom.
Haniwa.
Om det var min säng skulle jag aldrig vilja gå upp ur den.
Jag ska visa dig ett skäl.
Ädelstenar.
Den här liknar en bit av himlen.
Vad står det?
"För alltid."
Så vackert.
Fast det var inte det.
Vackert?
För alltid.
Kanske känslan var för alltid.
Jag är ledsen.
Nej.
Payas drottning har sagt att hon är havande med ett seende barn.
Drottning Kane hävdar också att det var vi
som anföll huvudstaden Kanzua.
Så drottningen ljög för sitt folk.
Varför ska vi då tro att hon talar sanning
om det påstått seende barnet?
Hur kan hon veta en sån sak?
Hon kan veta, om fadern är seende.
Låt mig stoppa dig där, överbefälhavare.
För jag förstår vart det här är på väg.
Det finns många rapporter om minst en seende payansk man.
Du menar Jerlamarel.
Jerlamarel är inte en man. Han är en myt och inget mer.
Det vet vi inte säkert.
General Voss, vår västra gräns anfalls ständigt
av ganiterna,
och du vill att vi öppnar ännu en front mot öst
enbart baserat på rykten.
Synförmågan kommer att återvända.
Och den första nation som utnyttjar dess makt
blir den nation som dominerar världen.
Rådet har tröttnat på dessa teoretiska argument.
Varje nation som välkomnar seende i sitt samhälle,
sår fröna till sin egen förintelse.
Och om några seende människor mot all förmodan dyker upp,
ska de avrättas som ett hot mot republiken.
Andra nationer kanske inte tänker likadant.
Vi har inte förlorat ett krig på 200 år.
Det finns ingen anledning att tro att vi skulle förlora ett nu.
Din fascination av synförmåga var intressant som en strategisk övning,
men nu riskerar den att bli ett problem.
Vi måste vända blicken mot väst,
där ganiterna samlar trupper i allt större antal.
Folket håller med militären.
Banken håller med folket.
Rådet har beslutat.
Tack för din tjänstgöring, överbefälhavare.
God morgon.
Jag somnade.
Jag hade inte hjärta att väcka dig.
Vad tänker du på?
Jag undrar…
…vad som skulle hända om jag lät dig gå.
Du kunde följa med mig.
Jag har ett liv här, en familj, en karriär.
Varför stanna på en plats där du blir avrättad för att du är den du är?
Du säger det som om min synförmåga är allt jag är.
Jag är en trivantisk soldat.
Jag är dotter och dotterdotter och dotterdotterdotter
till dem som byggde Trivantes,
som kämpade och dog för det.
Det skulle inte rädda dig om din hemlighet blev känd.
Vi kunde resa österut.
Du kunde träffa min bror.
Vi kanske hittar andra som vi.
Vi kan hjälpa till att förändra världen.
Du tror att vi är speciella.
Men det är vi inte.
Vi är bara… annorlunda.
Jag tror att vi är speciella just för att vi är annorlunda.
Om synförmågan är menad att återvända så gör den det.
Det är inte vår uppgift att förändra världen.
Det är vår uppgift att…
…använda vår synförmåga till att förbättra saker där vi är.
Och hur gör vi det?
Tja…
…du kan börja genom att läsa för mig.
Hemskt gärna.
"'Jag kan berätta om mina äventyr
från och med i morse', sa Alice lite blygt.
'Men det vore meningslöst att gå tillbaka till igår,
för jag var en annan person då.'"
Så detta är den store krigaren… Baba Voss.
Du är inte mycket till krigare nu, va?
Tillbaka!
Ner!
-Ligg kvar! -Du knäckte min näsa!
Sir.
Baba Voss.
Fyra dagar på sträckbänken.
Jag borde tacka dig.
Beklagar att jag inte kan erbjuda dig nåt starkare än vatten.
Men... här.
Jag känner igen din röst, häxfinnare.
Jag hör den i mina mardrömmar.
Tamacti Jun.
Du dödade min fru.
Jag klandrar dig inte för att du vill se mig död.
Jag har begått många förbrytelser mot dig och ditt folk,
men att döda din fru är inte en av dem.
Förr eller senare kommer jag ut ur den här cellen.
Och då kommer jag att göra dig illa.
Lyssna. Det var jag som lämnades i tron att jag var död, inte Maghra.
Säg inte hennes namn! Säg inte hennes namn.
Jag kunde aldrig skada henne. Hon är min prinsessa.
Prinsessa? Vad pratar du om?
Jag förstår inte vad du säger.
Din fru är dotter till Hans Höghet, kung Wolf Kane.
Och jag har svurit att skydda henne som rättmätig arvtagare till Payas tron.
Du ljuger. Du är en lögnare.
Fråga dig själv vilket skäl jag skulle ha att ljuga för dig just nu.
Så min fru, vars barn du har jagat ända sen de föddes,
menar du att hon är prinsessa?
Just det.
Och jag säger också
att när hon och drottningen lämnade mig var hon vid god hälsa.
-Kom. -Sida vid sida, far.
Knacka med käppen medan du svänger den.
Ständig kontakt, om du kan.
Håll ut käppen längre.
Det går bra. Det blir lättare, far.
Tilltala mig inte som ett barn.
Släpp!
Jag ska leta mig fram utan hjälp från nån! Är det förstått?
Vad ska vi göra?
Han vänjer sig. Ge honom tid.
Gudsflamma.
Du har skyddat mig från både kända och okända fiender.
Led din lojala tjänare. Stärk min beslutsamhet, så att jag står fast.
Jag ska tjäna din vilja… …och du bevarar mig om det är din vilja.
Ers Majestät?
Fan.
Jag ber om ursäkt, min drottning.
Lord Harlan ber om en kort audiens.
Släpp in honom, och gå.
Ja, min drottning.
O ja.
Jag älskar doften av ett bad med lavendermjölk.
Lord Harlan,
du har en farlig tendens att bli informell.
Det skulle kunna misstas för bristande respekt.
Tvärtom.
Jag gläds åt vår historia tillsammans,
min barndom vid er fars hov.
Det ger oss ett band som är mycket starkare än bara drottning och undersåte.
Håller ni inte med?
Vilket för mig till syftet med mitt besök.
Jag kan knappt tåla mig.
Djärvt drag, att dra ut i krig så snart efter invigningen av en ny huvudstad.
-Om du inte vågar kriga… -Jag vill inte förlora.
Lyckligtvis för dig är du på den vinnande sidan.
Bli min hustru.
Inte precis det gensvar jag hoppades på.
När din hybris förvånar till och med mig,
är det dags att ompröva din världsbild.
Ni behöver mig. Min armé, mitt folk.
Min armé och mitt folk, menar du.
Ni förklarar krig mot den största militärmakten i världen.
För att ha ens en chans att segra,
behöver ni alla era undersåtars obrottsliga lojalitet.
Ni har Pennsa, och snart har ni hela Paya.
Jag som trodde att det redan var mitt.
Ja.
Era undersåtar må vara villiga att dö för att skydda sin rättmätiga regent, men…
…de är nog lite mer rädda om sitt skinn
om det gäller att skydda ett barn de tror är en häxa.
Och om jag gifter mig med dig?
Jag har regerat här i en generation.
Som styvfar till ett seende barn, kan jag övertyga alla som behöver övertygas.
Jag kan inte tänka mig ett bättre sätt att stärka er ställning.
Eller din.
Min också, självklart.
Varför skulle jag annars göra det?
Du kan ta min syster.
Bli styvfar till hennes seende, kungliga barn.
Hon har två.
Är inte Maghra redan gift?
Baba Voss är död.
Och Alkenny-bor som parar sig i sina tält
betraktas inte som gifta enligt Payas lag.
Jag tvivlar på att Maghra håller med.
Lord Harlan, underskattar du din egen charm?
Vill ni prata med henne?
Ja.
Kom nu fram och knäböj inför din drottning.
Öppna porten!
Två kvarter upp!
Höger, ett.
Kom. Vi kan inte stanna här.
Vänta.
Rakt.
Vänster, två steg.
Den där pojken kan se.
Vänster, sa jag!
Du var den enda, sa du.
Det är Edos hemliga program. Pojken är son till Jerlamarel.
Han tränade honom som en del av ett avtal med generalen.
Jerlamarel?
Så vadå…
…gav han bara bort pojken?
Wren, han är bara ett barn!
Han gav bort mig också. Förstår du inte?
Han sände mig att dö.
-Du ska inte dö. -Vi vet båda att Edo aldrig släpper mig.
Haniwa.
Jag lovar att göra allt jag kan för att skydda dig.
Du måste lita på mig.
Det gör jag.
Gå.
General, sir.
Löjtnant. Hämta fången och för ner henne till gatan.
Varför? Vad har hänt?
Hämta ner flickan. Nu.
Pappa?
Pappa!
Jag är så ledsen. Det här är mitt fel.
Jag ville att du skulle få höra din dotters skrik en sista gång…
…innan jag skickar iväg henne för att tjäna republiken.
Trivantes folk,
jag presenterar den stora ynkryggen, Baba Voss.
Mördare!
Tjugofem vintrar har gått sen han mördade Teo Voss,
min far,
och flydde från staden.
Men Trivantes rättvisa varken glömmer eller ger efter,
inte ens efter tusen vintrar.
Fortsätt!
En gång runt staden.
Nej, nej. Pappa.
-Nej! Nej. -Mördare!
Ynkrygg!
-Haniwa! -Nej! Nej.
Nej, snälla. Snälla.
General, varför inte lämna henne hos mig ett tag till?
Hon är en värdefull underrättelsekälla.
Nej. Jag har redan begärt för mycket av dig, Wren.
Dessutom kan hon erbjuda nåt viktigare än underrättelser.
Ta fången till mitt hus. Genast.
Sir!
För bort henne!
Sätt fart! Nu!
Snälla…
Hennes Höghet, drottning Kane.
Hennes Majestät, prinsessan Maghra.
En promenad ute bland folket? Det är inte likt dig.
Pennsas medborgare har varit alltför distanserade från kronan.
Vi måste göra vad vi kan för att vinna deras lojalitet.
Jaha, så det är vad vi gör. Vinner folks lojalitet.
Ja. Men om du verkligen vill göra nytta,
finns det större, mer strategiska drag att göra.
-Strategiska drag? -Jag lovade Harlan din hand i äktenskap.
Va?
-Va? Du skojar. -Nej.
Hennes Höghet, drottning Kane…
I så fall är du galnare än jag trodde.
Du överreagerar. Det är en affärsöverenskommelse.
Vet du vad det här är?
Nåt slags illa format gudsben.
Det är en giftermålsmanschett som min man Baba Voss gjorde åt mig.
Alkenny-relationer erkänns inte enligt Payas lag.
Så du sviker inte Baba Voss, även om han är vid liv.
Din hårdhjärtade slyna.
Du kan kalla mig vad du vill,
men jag lovade att göra Paya tryggt för dina barn, och det gjorde jag.
Men du inser nog inte hur osäker vår ställning är.
Harlan är tydligt misstänksam angående Kanzua.
Vi har tagit staden från honom. Om vi inte köper hans lojalitet
kommer vi att bli föremål för en resning.
Som du sa behöver vi Harlan och armén han kontrollerar,
tills vi inte gör det.
-Gift dig med honom du. -Och göra honom till kung?
Vi pratar mer om det när du har lugnat ner dig.
Inte alls.
Kättare! Drottningen är en kättare.
Häxälskare! Det är en styggelse.
Bränn häxan!
Bränn henne! Och hela hennes familj!
-Hitta dem. -Ska bli.
-Bränn drottningen! Bränn henne! -Bränn henne!
Häxa!
Som jag sa är vår ställning mycket osäker.
Bränn henne!
Nej.
Höjer med tre.
-Du bluffar. -Vill du ta reda på det?
Baba Voss?
Vem är du?
En som blir dödad om nån får veta att jag hjälper dig.
Så inga fler frågor tills vi är ute härifrån.
-Vart ska vi? -Jag för dig till Haniwa.
-Vet du var hon är? -Ja, men vi måste skynda oss.
Jag eliminerade vakterna, men vi måste bort före vaktombytet.
Baba Voss.
Om ni tänker slå er ut, behöver ni all hjälp ni kan få.
Jag kom bara för din skull.
Du vill komma till Maghra. Det vill jag också.
Det är bara en tidsfråga innan hennes syster förråder henne,
om hon inte redan gjort det.
Skulle jag lita på dig, häxfinnare?
Jag vet hur drottningen tänker.
Du har ingen aning om hur du ska hitta henne.
Och även om du visste, är hon omringad av häxfinnare. Mina häxfinnare.
Jag släpper inte Tamacti Jun.
Han följer med.
Jag begår förräderi redan genom att släppa dig.
Jag vägrar förvärra det genom att frige överhäxfinnaren.
De kan bara hänga dig en gång.
Vi går nu eller dör här.
Gå du.
Den här vägen.
Det här förändrar inget!
Så fort du inte är till nytta för mig,
sliter jag ut dina inälvor och matar dig med dem.
Det har du skäl till.
Ta vaktens vapen.
Du går för fort. Din stav nuddar knappt marken.
Du kan se, eller hur?
Tro det eller ej, men jag brukade vara bra på att dölja det.
Kom nu.
Haniwa.
Var inte orolig. Det är inte din farbror Edo som kommer.
Om du gör motstånd… tar det bara längre tid.
-Truss! -Noss.
Noss!
Ja. Ge den här till Haniwa.
Edo har henne där uppe nånstans.
Vi delar på oss för att hitta henne.
Tamacti håller vakterna borta om de vill följa efter oss.
Det krävs fler än en man för det.
Inte om det är den mannen.
Trapporna.
Var inte rädd.
Jag kan ta det ömt.
Nej. Nej!
Nej!
[signalerar] Gå rakt fram. Jag kollar bortre sidan och möter dig.
Allt är bra nu.
Jag är så ledsen.
-Jag visste att du skulle komma. -Jag är så ledsen.
Jag är inte ensam.
Baba Voss bad mig ge dig den här. Kom nu.
När du gav dig iväg var jag fortfarande den mindre,
den svagare.
Men så är det inte längre.
Ärligt talat hoppades jag att du skulle ha mer kamplust kvar i dig.
Så passande…
…att jag dödar dig med vår fars svärd.
Edo. Jag är ledsen.
Men snälla, låt det vara nog med min död.
Låt Haniwa gå. Snälla.
Vet detta innan du dör, broder.
Haniwa kommer att tillbringa resten av livet i mina fängelsehålor,
som avelssto…
…och föda seende barn för min armé
tills hennes sköte är uttorkat.
Och när hon inte kan föda barn mer…
…ska jag skära halsen av henne
och kasta hennes kropp i samma dynggrop
som jag kastar din kropp i.
Lämna honom.
Lämna honom!
-Haniwa. -Pappa.
Hur är det med dig?
Vi måste gå. Kom.
Ta mig till honom.
Om du nånsin kommer nära mina barn igen,
ska jag bränna ner hela denna jävla stad till aska…
…och låta dig leva tillräckligt länge
för att känna hur ditt kött smälter från ditt ansikte.
Där är han äntligen.
Nu känner jag igen Baba Voss!
Vi måste gå.
Tamacti Jun.
Haniwa! Nej, nej.
Haniwa. Han är på vår sida.
Han dödade mamma.
Hör på mig. Din mor är inte död.
Va?
Vad pratar du om?
Jag förklarar sen.
Lyssna, vi måste iväg.
Är hon i trygghet?
Vi vet inte. Därför måste vi lita på honom.
Haniwa, snälla. Se mig. Vi måste iväg.
Snälla.
Vänster. Till östra porten.
Följ med oss.
Jag kan inte.
Snälla.
För alltid.
Haniwa!
Gå.
Haniwa.
Cora!
Cora?
Jag miste barnet, sa hon.
Han var i blodet på mina lakan.
Ni dödade henne.
Hon sa:
"Ibland växer inte ett foster till fulländning. Det är för svagt."
Drottning.
Vad stoppade du i mig?
Jag gjorde som ni bad.
Jag bad inte om det här.
Ni hade inte behövt döda henne.
Visst behövde jag det.
Ingen får veta.
Jag tillkännagav mitt barn, ett seende barn.
De kommer att tro att jag är tokig.
Jag ska ligga med er igen.
Jag ska göra ett starkare barn åt er.
Stackars pojke.
Stackars dumma pojke.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson