אתה חש כאב חזק?
כאב מסוים.
הגיע הזמן.
כלום.
כלום! -אבא. אבא.
אני לא רואה. -זה בסדר. תירגע.
אולומן, זה לא הצליח. -אבא, בבקשה.
ננסה שוב. ההליך, תעשה את זה שוב. תנסה שוב.
אני מצטער. לא נותר עוד מה לעשות.
אתה טועה! חייב להיות משהו.
אולומן. -אבא.
אתה חייב להמשיך לקרוא. את כל ספרי הרפואה, את הכול.
תמצא שם את התשובות.
אבא, קראתי את כל הספרים.
ולמדתי מהם שהקרניות שלך ניזוקו באופן בלתי הפיך.
אתה לא מחפש מספיק!
אני לא אהיה עיוור.
אתה שומע אותי?
אני לא אהיה עיוור!
מה?
שלא ייכנסו לך רעיונות לראש.
לוטננט קומנדר רן.
כן, סגן.
תפתח את השער!
כן, המפקד!
וכך...
הטריבנטיאני הדגול, טוליבר, פצוע אך לא מת...
נעמד אך בקושי על רגליו המותשות ועלה על סוסו.
על אף שהרעמים והגשם...
הקהו את חושיו,
הוא הוביל את אנשיו העייפים דרך העשב הגבוה של המישורים הארורים...
אל המעוז של הגאניט.
בפיקודו, 20 חיילים טריבנטיאנים...
בלמו את שבטי הגאניט
במשך כל הלילה
ובמהלך הבוקר שאחרי, עד שהגדודים הגיעו כדי להפוך את היוצרות.
לאן את לוקחת אותי?
את תראי.
מעולם לא הייתי בגובה כה רב.
כן?
כשהייתי צעירה יותר, נהגתי לטפס על מגדלים.
רק שם הרגשתי בטוחה כאדם רואה.
אני מניחה שאהבתי מקומות שאיש לא יכול היה להגיע אליהם.
וככה מצאתי את המקום הזה.
אני שומרת עליו מאז.
אנשים נהגו לחגוג את הראייה שלהם.
אנחנו יוצרים אמנות ששומעים, חשים או מריחים.
כל מה שהיה בעולם שלהם נועד להיראות.
גם אנשים. -מה?
גם אנחנו נועדנו להיראות.
זה היה הספר האהוב עליי.
נהגתי להמציא סיפורים על הילדה שבתמונות.
קראתי לה גוונדולין.
קוראים לה אליס.
את יודעת לקרוא.
שם הספר הוא "אליס בארץ הפלאות".
"אליס התחילה להשתעמם מאוד מהישיבה לצד אחותה על גדת הנהר
ומכך שלא היה לה מה לעשות."
"פעם או פעמיים היא הציצה בספר שאחותה קראה,
אבל לא היו בו תמונות או שיחות."
לא!
"'ומה הטעם בספר', חשבה אליס,
'ללא תמונות או שיחות?'"
תעצור.
אח גדול, אתה מחזיק מעמד יפה.
הסימנים שלך הם כלום בהשוואה לצלקות שהותרת על גבי.
מה עשית עם הניווה?
הניווה?
אתה חושש לשלומה של בתך.
פחד גרוע מכאב, הלוא כן?
כך הרגשתי כשהייתי נער.
הכאב שגרמת לי היה...
לא היה גדול כמו הפחד שבידיעה שזה מגיע,
שאתה מגיע.
ואני מבטיח לך,
הניווה תדע את אותו הפחד בכל לילה, כפי שאני ידעתי.
אדו, תשחרר אותה, בבקשה.
אתה היית אחי.
אני עדיין אחיך. אני מצטער.
הייתי צריך להגן עליך. אבל נאלצתי...
אתה לא יודע מה זה להצטער. עדיין לא.
אבל אתה תדע.
כי אני אחזיק בך כאן...
ואצליף בך בכל לילה על כל לילה שאתה הצלפת בי.
ובעוד שנים רבות,
כאשר אחליט לבסוף להרוג אותך,
אתה תבכה בהכרת תודה.
תשאיר אותו בהכרה.
אדו. -אני רוצה שירגיש כל הצלפה.
לא. אדו, תשחרר אותה.
אדו. אדו!
אדו!
אדו, לא! תשחרר אותה!
אדו!
טאק.
נעצור רק כדי להשתין ולמלא מימיות.
כן, המפקד.
אני רוצה לשטוף את עצמי.
אני לא רוצה שתתקרב לאנשיי.
הם רעבים ועייפים,
והם לא מחבבים מכשפים גם בנסיבות הטובות יותר.
בוא.
עם כמה מכשפים דיברת בעבר?
אתה הראשון.
אז אם אני הראשון, איך אתה יודע שיש סיבה לפחד מאיתנו?
אנשים כמוך החריבו את העולם הישן במכונות וברעלים שלכם.
אנשים כמוך אחראים למותם של מיליונים.
ואתה אחראי למותם של אלפים.
מחקת את האלקני...
השבט שלי, מעל פני האדמה.
הם ידעו מה המחיר על הסתרת מכשפים. זה היה החוק.
הרגת ילדים. תינוקות.
לא הייתי שם.
ומה היית עושה אילו היית שם?
אני המכשף.
מי רצח יותר אנשים? אתה או אני?
מלכתי,
אני מציג בפנייך את טובי המוחות של פנסה, מועצת המדינה שלך.
מועצת המה שלי?
מועצת המדינה שלך, מלכתי.
כדי לייעץ לך, כדי להוציא לפועל את פקודותייך.
אנחנו לא מכנסים מועצת מדינה, אלא מועצת מלחמה.
הוד מלכותך, הפרוטוקול קובע שמועצת מלחמה תכונס
לאחר הכרזת מלחמה רשמית.
הוא ילמד אותי על פרוטוקול.
מלחמה הוכרזה עלינו.
קפטן גוסט, אני חוששת שאתה לא מבין את חומרת המצב.
תנוח דעתך, אני מבין, הוד מלכותך.
וכל מה שאני אומר כאן נאמר עם כל הכבוד הראוי
ובהתאם למשאלותייך.
אם ברצוננו להתמודד עם עוצמתו של הצבא הטריבנטיאני,
עלינו לחזק את הביצורים שלנו בכל רחבי הממלכה.
קפטן גוסט... -ביצורים?
אלוהים הורתה לנו להביס את הטריבנטיאנים.
עלינו להיערך להתקפה, לא להגנה.
סיבת'... -מי?
תסלחי לי, הוד מלכותך.
הנסיכה מגרא, אם יש לך משהו להגיד, תגידי.
פאיא נחלשה בגלל האובדן של קנזואה
והכאוס שהתחולל בעקבות מותך כביכול.
קידשנו זה עתה בירה חדשה.
אולי מוטב שנקדיש זמן מה לשיקום הממלכה שלנו,
לארגון הצבאות שלנו ולחיזוק הביצורים,
בעודנו שומרים על דריכות כמובן מול האיום מטריבנטס.
כולם... החוצה.
החוצה!
סיבת'...
שמעת מה קרה כרגע?
מה?
חדר מלא באנשים שפקפקו בשקט בסמכותי,
תהו אם הם עדיין מחויבים לה בכלל.
קפטן שמתווכח איתי.
פוליטיקאים שמשתעשעים במחשבות בוגדניות,
כל אלה יסתיימו בכך שראשינו יופרדו מגופנו
והשושלת המלכותית שלנו תימחק לנצח.
ובחדר הזה שמלא בבגידה,
אחותי שלי סותרת את דבריי.
מלחמה היא התאבדות.
כמה אנשים את מוכנה להקריב למען השקר שלך?
אלה שימותו ימותו באופן מרהיב...
למאן פאיא...
למען העולם החדש שייבנה על ידי ילדינו.
שימותו גם הם עם כולנו יחד
כאשר הטריבנטיאנים ישרפו את פאיא עד עפר.
לא ייתכן שאת מאמינה שנצליח לנצח אותם.
למה חסו על חיי אם לא בשביל זה?
אלוהים הכניסה תינוק רואה לבטני,
ילד שייקרא על שם אבינו,
במטרה להפוך את הממלכה הזאת לצינור דרכו הראייה תשוב לעולם.
זה הייעוד שלי.
שאלוהים תעזור לנו. את באמת מאמינה במה שאת אומרת.
אנחנו נכבוש את טריבנטס,
נשתלט על הצבאות שלהם
ונהפוך לממלכה האחת והיחידה בארץ הזאת.
סיבת'.
חייבת להיות דרך אחרת.
את עמדת ולא עשית דבר...
כאשר טאמאקטי ג'ון שלף את חרבו, בברכתך, כדי להרוג אותי.
ואלוהים לא אפשרה לזה לקרות.
מוטב לך שתזכרי את הרגע הזה, אחות.
ותזכרי גם שאני הצלתי את חייך באותו היום
ולא ההפך.
הניווה.
אילו זאת הייתה המיטה שלי, לא הייתי מוצאת סיבה לצאת ממנה.
אני אראה לך סיבה אחת.
אבנים יקרות.
האבן הזאת היא כמו פיסה מהשמים.
מה כתוב?
"לנצח."
זה יפהפה.
רק שזה לא היה.
יפהפה?
לנצח.
אולי זאת הייתה התחושה.
אני מצטערת.
לא.
מלכת הפאיאן הכריזה שהיא הרה עם תינוק רואה.
המלכה קיין גם טוענת שהצבא שלנו
תקף את הבירה קנזואה.
אז המלכה שיקרה לבני עמה.
אז למה שנאמין שהיא דוברת אמת
לגבי התינוק הרואה הזה?
איך היא יכולה לדעת דבר שכזה?
היא יכולה לדעת, אם האבא היה אדם רואה.
תרשה לי לעצור אותך, הגנרל המפקד.
כי אני כבר יודע לאן זה מתקדם.
קיבלנו דיווחים רבים על תושב פאיאן רואה אחד לפחות.
אתה מדבר על ג'רלאמארל.
ג'רלאמארל הוא לא אדם. הוא מיתוס ולא יותר.
אנחנו לא יודעים את זה בוודאות.
גנרל ווס, הגבול המערבי שלנו מותקף ללא הרף
על ידי הגאניטים,
ואתה רוצה שנפתח חזית נוספת במזרח
על סמך שמועות.
הראייה תחזור.
והאומה הראשונה שתרתום את כוחותיה
תהיה האומה שתשלוט בעולם.
למועצה נמאס מהוויכוחים התיאורטיים האלה.
כל אומה שמעניקה דריסת רגל בחברה שלה לאנשים רואים
זורעת את הזרעים של חורבנה.
ובמקרה הבלתי סביר שאכן יצוצו אנשים רואים,
הם יוצאו להורג כאיום על הרפובליקה שלנו.
אומות אחרות עשויות להרגיש אחרת.
לא הפסדנו במלחמה זה 200 שנה,
ואין סיבה לחשוב שנתחיל להפסיד עכשיו.
המשיכה שלך לראייה הייתה מעניינת כתרגיל אסטרטגי,
אבל עכשיו היא מאיימת להפוך להסחת דעת.
אנחנו חייבים להפנות את תשומת לבנו למערב,
שם הגאניטים צוברים מספרים גדלים והולכים.
נציג העם מסכים עם נציג הצבא.
נציגת הבנק מסכימה עם נציג העם.
המועצה פסקה.
תודה על שירותך, הגנרל המפקד.
בוקר טוב.
נרדמתי.
לא רציתי להעיר אותך.
על מה את חושבת?
אני תוהה...
מה יקרה אם אשחרר אותך.
את יכולה לבוא איתי.
יש לי חיים כאן, משפחה, קריירה.
למה שתישארי במקום שבו יוציאו אותך להורג רק בגלל מי שאת?
את אומרת את זה כאילו הראייה היא הדבר היחיד שמגדיר אותי.
אני חיילת של טריבנטס.
אני הבת, הנכדה והנינה
של האנשים שבנו את טריבנטס,
שנלחמו ומתו למענה.
דבר מזה לא יציל אותך אם הסוד שלך יתגלה.
נוכל לנוע מזרחה.
תוכלי לפגוש את אחי.
אולי נמצא אנשים אחרים כמונו.
נוכל לעזור לשנות את העולם.
את חושבת שאנחנו מיוחדות.
אבל אנחנו לא.
אנחנו פשוט... שונות.
אני חושבת שאנחנו מיוחדות מפני שאנחנו שונות.
אם הראייה אמורה לחזור, היא תחזור.
לא מתפקידנו לשנות את העולם.
תפקידנו הוא...
להשתמש בראייה שלנו כדי לשפר את המצב במקום שבו אנחנו נמצאות.
ואיך נעשה את זה?
ובכן...
את יכולה להתחיל בכך שתקריאי לי.
אני אשמח.
"'אוכל לספר לך על הרפתקאותיי"
מהבוקר,' אמרה אליס, בביישנות מה.
'אבל אין טעם לחזור לאתמול,
כי הייתי אז אדם שונה.'"
אז זה הלוחם הדגול... באבה ווס.
אתה לא לוחם עכשיו, נכון?
זוז אחורה!
תשכב על הרצפה!
תישאר למטה! -שברת לי את האף!
המפקד.
באבה ווס.
ארבעה ימים על המתלה.
עליי להודות לך.
מצטער. אני לא יכול להציע לך משהו חזק יותר ממים.
אבל... הנה.
אני מזהה את קולך, צייד מכשפות.
אני שומע אותו בסיוטים שלי.
טאמאקטי ג'ון.
הרגת את אשתי.
אני לא מאשים אותך בכך שאתה רוצה במותי.
ביצעתי פשעים רבים נגדך ונגד בני עמך,
אבל הרג אשתך הוא לא אחד מהם.
אני אעבור את הסורגים האלה בשלב כלשהו,
וכשאעשה זאת, אני אכאיב לך.
תקשיב לי. אותי נטשו למות, לא את מגרא.
אל תגיד את שמה! אל תגיד את שמה.
אני לא מסוגל לפגוע בה. היא הנסיכה שלי.
נסיכה? על מה אתה מדבר?
אתה לא מדבר בהיגיון.
אשתך היא בתו של הוד מלכותו, המלך וולף קיין.
ונשבעתי להגן עליה בתור היורשת החוקית לכס של פאיאן.
אתה משקר. אתה שקרן.
תשאל את עצמך איזו סיבה יש לי לשקר לך בשלב זה.
אז אשתי, שאחרי ילדיה רדפת מאז היום שבו נולדו,
אתה אומר שהיא נסיכה?
זה מה שאני אומר.
ואני גם אומר לך
שכאשר היא והמלכה נטשו אותי, היא הייתה בחיים.
קדימה. -מצד לצד, אבא.
עם נקישה בסיומה של כל תנועה.
מגע רצוף, אם אתה יכול.
תחזיק את המקל רחוק יותר.
אתה מתקדם יפה. יופי. זה יהיה קל יותר, אבא.
אל תדבר אליי כמו לילד.
תעזוב אותי!
אני אמצא את דרכי ללא עזרה מאיש! אתה מבין?
מה נעשה?
הוא יתרגל לזה. תני לו זמן.
אל הלהבה.
הגנת עליי מפני אויבים ידועים ולא ידועים.
תייעצי למשרתת הנאמנה שלך. חזקי את נחישותי, כדי שלא איחלש.
אני אשרת את רצונך... ואת תגני עליי לשביעות רצונך.
הוד מלכותך?
לעזאזל.
אני מתנצלת, מלכתי.
לורד הרלן מבקש רגע מזמנך.
תכניסי אותו ותלכי.
כן, מלכתי.
כן.
אני אוהב את הריח של אמבט חלב ולבנדר.
לורד הרלן,
יש לך נטייה מסוכנת לחוסר רשמיות.
ישנם כאלה שעלולים לחשוב בטעות שזה חוסר כבוד.
נהפוך הוא.
אני מתענג על העבר המשותף שלנו,
הילדות שלי בחצר של אביך.
אני חושב שזה קושר אותנו בקשר נאמנות עמוק בהרבה מאשר זה של מלכה ונתין.
אינך סבורה כך?
מה שמביא אותי למטרת ביקורי.
אני מצפה לזה בקוצר רוח.
מהלך נועז, לפתוח במלחמה זמן כה קצר לאחר קידוש בירה חדשה.
אם אין לך את האומץ... -אין לי את האומץ להפסיד.
טוב, למזלך אתה בצד המנצח.
תתחתני איתי.
לא בדיוק התגובה שלה קיוויתי.
כאשר ההיבריס שלך מפתיע אפילו אותי,
זה הזמן לשקול מחדש את השקפת העולם שלך.
את צריכה אותי. את הצבא שלי, את האנשים שלי.
כוונתך לצבא שלי ולאנשים שלי.
את מכריזה מלחמה על הכוח הצבאי החזק ביותר בעולם.
אם יש לך תקווה כלשהי להצליח,
את תזדקקי לנאמנות המוחלטת של כל גבר ואישה כאן.
את שולטת בפנסה, ותשלטי בכל פאיא.
אני חשבתי שהיא כבר בשליטתי.
כן.
הנתינים שלך אולי ימותו כדי להגן על השליט החוקי שלהם, אבל...
אני בטוח שהם פחות ששים להקריב את חייהם
כשמדובר בהגנה על ילד שמבחינתם הוא מכשף.
ואם אתחתן איתך?
אני שלטון החוק כאן זה דור.
כאב חורג לילד רואה, אני יכול לשכנע את האנשים שצריך לשכנע.
אני לא יכול לחשוב על דרך טובה יותר לבסס את שלטונך.
ואת שלך.
כמובן, ואת שלי.
אחרת למה שאעשה זאת?
אתה יכול לקבל את אחותי.
תהיה אב חורג לילדיה המלכותיים הרואים.
יש לה שניים.
מגרא לא נשואה?
באבה ווס מת.
בכל מקרה, אלקני שנואפים באוהליהם
זה לא משהו שנחשב לנישואים לפי החוק של פאיאן.
אני לא חושב שמגרא תרגיש כך.
לורד הרלן, אתה ממעיט בערכו של הקסם שלך?
תדברי איתה?
כן.
בוא הנה ותכרע ברך בפני מלכתך.
תפתחו את השער!
שתי דקירות למעלה.
אחד ימינה.
בואי, אי אפשר להישאר כאן.
חכי. חכי.
ישר.
שמאלה, שני צעדים.
הילד הזה יכול לראות.
אמרתי, שמאלה!
אמרת שאת היחידה.
זאת התוכנית הסודית של אדו. הילד הוא בנו של ג'רלאמארל.
הוא אימן אותו במסגרת הסדר שיש לו עם הגנרל.
ג'רלאמארל?
אז מה, הוא פשוט...
הוא מסר את הילד?
רן, הוא ילד קטן!
הוא מסר גם אותי. את מבינה?
הוא שלח אותי למות.
את לא תמותי. -שתינו יודעות שאדו לא ישחרר אותי לעולם.
הניווה.
אעשה כל מה שביכולתי כדי להגן עלייך. אני מבטיחה.
אני מבקשת שתבטחי בי.
אני בוטחת בך.
תלכי.
גנרל, המפקד.
סגן. תביאי את האסירה ותורידי אותה לרחוב.
למה? מה קורה?
תביאי את הנערה למטה. עכשיו.
אבא?
אבא!
אני מצטערת כל כך. זה קרה באשמתי.
רציתי לתת לך הזדמנות לשמוע את זעקותיה של בתך בפעם האחרונה...
לפני שאשלח אותה להיות מועילה לרפובליקה.
אזרחי טריבנטס,
אני מציג בפניכם את הפחדן הגדול, באבה ווס.
רוצח!
עשרים וחמישה חורפים חלפו מאז שהוא רצח את תיאו ווס,
אבא שלי,
ונמלט מהעיר.
אבל הצדק הטריבנטיאני לא שוכח לעולם ולא מוותר לעולם,
גם לא בעוד 1,000 חורפים.
תזיזו אותו!
הקפה אחת מסביב לעיר.
לא, לא. אבא.
לא, לא! -רוצח!
פחדן!
הניווה! -לא, לא!
לא, בבקשה. לא, בבקשה.
גנרל, למה שלא תשאיר אותה איתי עוד זמן מה?
היא מקור יקר ערך למודיעין.
לא. הטרחתי אותך מספיק, רן.
חוץ מזה, יש לה משהו טוב יותר להציע מאשר מודיעין.
קח את האסירה לבית שלי. עכשיו.
המפקד!
קח אותה.
זוזי! קדימה, זוזי!
בבקשה...
הוד מעלתה, המלכה קיין.
הוד מלכותה, הנסיכה מגרא.
את מסתובבת בקרב העם? זה לא אופייני לך.
אזרחי פנסה חוו ריחוק גדול מדי מהכתר.
עלינו לעשות מה שניתן כדי לכבוש את הלבבות ואת הנפשות שלהם.
אז זה מה שאנחנו עושות. כובשות לבבות ונפשות.
כן, אבל אם באמת היית רוצה להועיל,
ישנם מהלכים גדולים יותר ואסטרטגיים יותר שצריך לבצע.
מהלכים אסטרטגיים? -אמרתי להרלן שתתחתני איתו.
מה?
מה? את מתלוצצת. -לא.
הוד מעלתה, המלכה קיין...
אז את מטורפת יותר ממה שחשבתי.
את מגזימה, זה הסדר עסקי.
את יודעת מה זה?
עצם אל שעוצבה בצורה גרועה.
זה צמיד נישואין שיצר עבורי בעלי, באבה ווס.
החוק של פאיאן לא מכיר בנישואים של האלקני.
כך שלא תבגדי בבאבה ווס, אם הוא חי בכלל.
כלבה רעת לב שכמותך.
תקראי לי איך שבא לך,
אבל הבטחתי שאהפוך את פאיא לבטוחה עבור ילדייך, ועשיתי את זה.
אבל אני חושבת שאת לא מבינה עד כמה אנחנו קרובות לקצה הצוק.
הרלן חושד בבירור בנוגע לקנזואה.
לקחנו את העיר שלו. אם לא נגרום שזה ישתלם לו,
נמצא את עצמנו בצד הלא נכון של מרד.
כפי שאמרת, אנחנו זקוקות להרלן ולצבא שבפיקודו,
עד שלא נזדקק לו יותר.
אז את תתחתני איתו. -ואהפוך אותו למלך?
נדון בזה שוב אחרי שתירגעי.
לא נדון בזה.
כופרת! המלכה היא כופרת.
אוהבת מכשפים! זאת תועבה.
תשרפו את המכשפה!
תשרפו אותה! ואת כל המשפחה שלה!
תמצא אותם. -מיד.
תשרפו את המלכה! תשרפו אותה! -תשרפו אותה!
מכשפה!
כפי שאמרתי, אנחנו קרובות יותר לקצה הצוק מכפי שאת מבינה.
תשרפו אותה!
לא.
מעלה בשלוש.
אתה מבלף. -אתה מוכן להמר על זה?
באבה ווס?
מי את?
מישהי שתיהרג אם יתפסו אותה עוזרת לך.
אז אנא, בלי שאלות עד שנצא מכאן.
לאן אנחנו הולכים? -אני לוקחת אותך להניווה.
את יודעת איפה היא? -כן, אבל עלינו למהר.
טיפלתי בשומרים, אבל עלינו לברוח לפני שתגיע המשמרת הבאה.
באבה ווס.
אם בכוונתך לפרוץ החוצה תוך כדי לחימה, תזדקק לעזרה.
באתי רק בשבילך.
אתה רוצה להגיע אל מגרא, גם אני.
זה רק עניין של זמן עד שאחותה תבגוד בה,
אם לא כבר עשתה את זה.
אתה מצפה ממני לבטוח בך, צייד מכשפות?
אני יודע איך המלכה חושבת.
לא תדע איך לחפש אותה.
וגם אם תמצא, היא תהיה מוקפת בציידי מכשפות. ציידי המכשפות שלי.
אני לא משחררת את טאמאקטי ג'ון.
הוא יבוא.
אני מבצעת בגידה בכך שאני משחררת אותך.
לא אחמיר את זה בכך שאשחרר את הגנרל צייד המכשפות.
אפשר לתלות אותך רק פעם אחת.
נסתלק עכשיו או שנמות כאן.
תלכי.
אחריי.
זה לא משנה דבר!
בשנייה שתפסיק להועיל לי,
אני אעקור את הקרביים שלך ואאכיל אותך בהם.
כפי שאתה צריך.
קחו את כלי הנשק של השומרים.
את הולכת מהר מדי. המטה שלך בקושי נוגע בקרקע.
את רואה, נכון?
תאמין או לא, פעם ידעתי להסתיר את זה טוב למדי.
בוא נמשיך.
הניווה.
אל תדאגי. זה לא יהיה דוד אדו.
אם תילחמי... זה ייקח יותר זמן.
טראס! -נוס.
נוס!
כן. תשמרי את זה בשביל הניווה.
אדו מחזיק בה במקום כלשהו למעלה.
נתפצל כדי למצוא אותה.
טאמאקטי יהדוף כל אחד שירצה לרדוף אחרינו.
תזדקק ליותר מגבר אחד.
לא כשמדובר בגבר הזה.
מדרגות.
אל תפחדי.
אני יכול להיות עדין.
לא. לא!
לא!
[מאותתת] תמשיך ישר. אני אבדוק את הצד הרחוק ואפגוש אותך.
זה בסדר, זה בסדר.
אני מצטערת כל כך.
ידעתי שתבואי. -אני מצטערת כל כך.
אני לא לבד.
באבה ווס אמר לי לתת לך את זה. בואי.
כשעזבת, הייתי עדיין הקטן יותר,
עדיין החלש יותר.
ואתה תגלה שזה כבר לא המצב.
אם להיות כן, קיוויתי שתהיה בך קצת יותר רוח לחימה.
כמה הולם...
שאני אהרוג אותך בחרב של אבא שלנו.
אדו. אני מצטער.
אבל אנא, תן למותי להיות סוף הסיפור.
תניח להניווה לעזוב את המקום הזה. בבקשה.
דע זאת לפני שתמות, אחי.
הניווה תבלה את שארית חייה בצינוקים שלי,
למטרות הרבעה...
היא תלד ילדים רואים עבור הצבא שלי
עד שהרחם שלה יחדל לתפקד.
וכשהיא לא תוכל להתעבר יותר...
אני אשסף את גרונה
ואשליך את גופתה לאותו בור דשן
שאליו אשליך את גופתך.
תניח לו.
תניח לו!
הניווה. -אבא.
אתה בסדר?
צריך לזוז. בוא.
קחי אותי אליו.
אם תתקרב שוב לילדים שלי,
אני אשרוף את כל העיר המזוינת הזאת עד היסוד...
ואשאיר אותך חי מספיק זמן
כדי שתוכל להריח את הבשר נמס מעל פרצופך.
הנה הוא.
הנה באבה ווס שאני מכיר!
אנחנו חייבים ללכת.
טאמאקטי ג'ון.
הניווה! לא, לא.
הניווה. לא. הוא נלחם לצדנו.
הוא הרג את אימא.
תקשיבי לי. אימא שלך לא מתה.
מה?
על מה אתה מדבר?
אני אסביר אחר כך.
אנחנו חייבים להסתלק עכשיו.
היא בטוחה?
אנחנו לא יודעים. לכן עלינו לבטוח בו.
הניווה, אנא. תסתכלי עליי. אנחנו חייבים לזוז.
אנא.
שמאלה. לשער המזרחי.
בואי איתנו.
אני לא יכולה.
בבקשה.
לנצח.
הניווה!
תלכי.
הניווה.
קורה!
קורה?
היא אמרה שאיבדתי את התינוק.
הוא היה בדם על הסדינים שלי.
הרגת אותה.
היא אמרה,
"לפעמים מה שנוצר לא יכול להתפתח עד הסוף. זה חלש מדי."
מלכה.
מה הכנסת לתוכי?
עשיתי מה שביקשת.
לא ביקשתי את זה.
לא היית חייבת להרוג אותה.
ודאי שכן.
לאיש אסור לדעת.
הכרזתי שיש לי תינוק, תינוק רואה.
הם יחשבו שאני משוגעת.
אני אשכב איתך שוב.
אני אתן לך תינוק חזק יותר.
נער מסכן שכמותך.
נער מסכן וטיפש שכמותך.
תרגום: גיא רקוביצקי