Mahgra!
Löysittekö äidin?
Hänet vietiin johtajan eteen.
Näin, kun hän kuoli.
Etsin äitiä.
Löysin tämän. Meidän täytyy mennä.
Tiedän piilopaikan. Seuratkaa.
Meitä ei löydetä täältä. Tämä luola on hyvin piilossa.
Me tulimme.
-Boots! -Avaa portti.
Avaa tämä portti!
Älkää!
Kuulin, että kun payanien hallitsija nousee valtaistuimelle,
amuletti laitetaan vallanperijän ihon alle.
Miten kuningatar olisi voitu siepata?
Olen täällä ainoa, joka voi auttaa sinua.
Tiedän, kenellä siskosi on.
Chet, chet!
Chet, chet, chet!
Dorian Vanhempi on sanonut:
"Häiritsevin ääni ihmisen kokemana on hiljaisuus,
kun luonto anelee ulvomista."
Hiljaisuus synnytyksessä tai musertavan surun hetkellä.
Hiljaisuus, kun ihminen kokee äärimmäistä kipua.
Saat olla itsestäsi ylpeä.
Vastarintasi on voimakasta.
Se voisi vaikuttaa joihinkin minun asemassani.
Heidät valtaa yhtäkkiä sääli, heidän päättäväisyytensä horjuu -
ja niin edelleen.
Tehdään selväksi, että he ovat pelkureita.
On syy siihen, miksi olen tässä asemassa.
Kahdeksan sormen päästä -
me siirrymme varpaisiin.
Jatkan tätä päiväkausia, kunnes kerrot, missä kuningattareni on.
Tiedän, missä kuningatar on vankina.
Meitä ei odoteta.
Matkaan menee muutama päivä.
Joukkomme valmistautuu lähtöön.
Meidän pitää selvittää muutama asia sitä ennen.
Selvittää?
Ensinnäkin tuo poika.
Olen kiitollinen hänen avustaan varjojen nappaamisessa.
Mutta nyt -
haluan tietää, miten hän onnistui siinä.
Hän ei ole poikanne.
Se oli selvää, kun toin hänet tänne.
Mutta hänkin näkee, eikö niin?
Kyllä.
Jerlamarelin lapsi.
Toiselta naiselta.
Ansaitsitte parempaa.
Se ei ole pojan vika, etkä olisi onnistunut ilman häntä.
Olen noidanetsijä, Maghra, ja teltassani istuu nyt noita!
En mieti syypäätä. En voi unohtaa, kuka hän on.
Totta kai voit!
Hän on seurassani.
Hän on suojeluksessani. Olen kuninkaan tytär.
Mitä muuta pitää selvittää?
Se, tuleeko hän mukaamme.
Mukaamme?
Siirrän joukkoni, enkä voi jättää teitä.
En lähde minnekään ennen kuin perheeni löytyy.
Partioni ei ole löytänyt mitään.
-Sinä lupasit. -Lupasin etsiä.
Ja olen pitänyt lupaukseni.
Jätä miehiä tänne. Jatkan etsintöjä.
Meillä kummallakaan ei ole vaihtoehtoja.
Poika.
Olen unohtanut useampia taisteluita kuin sinä saat kokea.
Jos luulet olevasi niskan päällä näkökykysi takia,
mietipä vielä.
Antaa olla.
Tämä paikka on asumaton, ja vaaroja on vähän.
Muutama mieskin riittäisi turvaksi.
Kuningatar on vaarassa.
Hän voi olla loukkaantunut tai kuollut.
Emme tiedä, kuka hallitsee valtakuntaa.
Vai hallitseeko sitä kukaan?
Sukunne valtakautta edeltävä kaaos oli viheliäinen.
Valtaan pyrkijöitä, kaunoja ja kostoja.
Se jatkuisi taas ilman Kanen sukua valtaistuimella.
Te olette perimysjärjestyksessä seuraava.
Jätän ryhmän jatkamaan perheenne etsintöjä.
Mutta mitä teihin tulee,
me emme voi valita.
Jäätkö komentamaan ryhmää?
Kyllä, minä ja neljä miestä.
Kahdeksan olisi parempi.
Järjestäkää se.
Ymmärrätkö tehtäväsi tärkeyden?
Ymmärrän.
He ovat koko elämäni.
Kyllä, rouva.
Puhu isäsi kanssa.
Hän ei halua kuunnella minua.
Sen takia sinun pitääkin puhua.
Miksi minä?
Sillä ei ole väliä, kuka puhuu ensin.
Se on askel eteenpäin.
Luulet sitä helpoksi.
Se on helppoa.
Riko hiljaisuus, kun vielä voit.
Miksi pysähdyimme?
Leiriydytään tähän. Isänne tutkii maastoa edessä.
Miten kaukana se on?
Mikä?
Vau.
En tiedä, olenko helpottunut vai toivoinko, ettei se löydy.
Kerron muillekin.
Koti.
Miten kuningatar, joka pysyy palatsissa,
päätyy tien poskeen palvelijan ja kuskin kanssa?
Yrittikö joku syrjäyttää hänet?
Voin kuvitella kaikenlaista.
Yritän olla kuvittelematta.
Hänellä oli vihollisia.
Se kuuluu valtaan.
Joillakin enemmän.
Hän on äitini. Tiedäthän sen?
Heidän kasvonsa, äänensä, jopa hengityksensä.
Olin nuori, kun äitini kuoli, mutta tiesin sen jo silloin.
He olivat täysin samanlaiset.
Kun äiti kuoli,
tuntui julmalta, että aina sisareni lähellä,
kun kuulin ja haistoin hänet ja kosketin häntä,
suru äidistä valtasi minut.
Isä koki sen kai samoin.
Kaipa sen takia isä ei kyennyt riistämään häneltä sitä,
mitä siskoni arvosti eniten.
Hänen syntymäoikeuttaan.
Toin hänelle ruokaa, kuten pyysit.
Voit käyttää hänen titteliään. Siihen ei liity voimaa eikä taikaa.
Toin kuningattarelle ruokaa, kuten pyysit.
Hyvä.
Eikö se vieläkään kelpaa?
Olen kuullut jääräpäisyydestäsi ja jopa itsetuhoisuudestasi.
Ne puheet kuulostivat liioittelulta ja epäluotettavilta.
Mutta nyt...
Ehkäpä voisit vahvistaa tai kiistää joitakin niistä.
Tapoit kuulemma rakastajat, jotka kuorsasivat öisin.
Palvelijat, jos heidän hajunsa oli vastenmielinen.
Leikkasit neidoilta kielen,
jos he eivät tyydyttäneet sinua tarpeeksi nopeasti.
Kiistätkö joitakin niistä tarinoista? Vai otatko niistä kunnian?
Tiedät säännöt.
Kello soi. Mistä tiedämme, ettet yritä paeta?
Kello soi, ja meidän pitää reagoida.
Kello soi, ja sinä joudut kärsimään.
Lunnaiden maksamiseen asti -
sinä olet omaisuutta, jonka kanssa pidän varani.
Yrittäisit rentoutua.
Jatketaanko keskusteluamme?
Mokomat tarinat ovat toki viihdyttäviä,
mutta minua kiinnostaa tarina eräästä tietystä rakastajasta,
joka särki sydämesi ja jätti sinut.
Haniwa.
Se, mitä sanoin...
Tiedän.
-Se johtui... -Ei se mitään.
-Luolassa. -Ymmärrän sen.
Varmastiko?
Kyllä.
Minne olemme menossa?
Sinun pitää hillitä odotuksiasi.
Unohtaa se, mitä tiedämme hänestä.
Ja se, että hän jätti lapsensa kiusattavaksi,
kunnes tästä tuli hirviö.
-Emme tiedä... -Äiti ei halunnut tätä.
En muista hänen puhuneen isästä onnellisena.
En muista hänen puhuneen tästä varoittamatta meitä.
Siihen oli varmasti syy.
Eikö ole kummallista, ettei äiti koskaan kertonut sitä syytä?
En tiedä,
mitä äidin mielessä liikkui.
Mutta tiedän sen, että hän rakasti isää.
Ja siihen on oltava syy.
Kuulit sen unissasi.
Onko se pöllö?
Tuo ei ole pöllö, vaan ihminen.
Olemme erämaassa, Baba. Seudulla lakia vailla.
Etkä sinä ole kunnossa.
Voin hyvin.
Tietävätkö lapset?
Heidän ei tarvitse tietää.
He tietävät enemmän kuin arvaatkaan.
Puhuitko Haniwan kanssa?
Miten niin?
Hänellä on jotain mielessään,
jota hän ei saa sanotuksi ääneen.
Se pelottaa häntä.
Hän suree.
Niin suree Kofunkin.
Mutta Kofun ei ole synkkyyden vallassa.
He ovat erilaisia ja tarvitsevat nyt erilaisia asioita.
Luulisi etenkin sinun ymmärtävän Haniwan tarpeita.
Mitä tarkoitat?
Muistatko, kun tulin kylään?
Olin raivokas ja hajotin kaikkea.
Minä pelkäsin.
En uskaltanut luottaa -
enkä uskoa sitä, että olin todella päässyt pakoon.
Muistatko, mitä sanoit minulle?
Sanoin, että jos rikot vielä tavaroitani,
tapan sinut, kun nukut.
Niin, mutta muistatko,
mitä teit sen jälkeen?
Istuit vierelläni niin kauan, että pystyin taas hengittämään.
Istuit siinä, jotta tiesin, etten ollut yksin.
Haniwa on hukassa.
Tulevaisuus on epävarma.
Menetetty äiti, uusi isä.
Annan hänelle tilaa.
Ja varmistan, että hän tietää, ettei ole yksin.
Mitä nyt, Paris?
Ei enää laventelia.
Maistan kuoleman.
Päiviä, ehkä viikkoja sitten.
Se on ihminen.
"Uusi maailma on tuolla puolen.
Uusi jumala odottaa sisällä.
Käy sisään, niin sinut nähdään.
Käy sisään, niin sinut tuomitaan.
Käy sisään ja löydä kuolema.
Käy sisään, niin sinut nähdään."
Jerlamarel.
Hän on seonnut täysin.
Ehkä ei.
Ehkä näin käy,
kun työ on tärkeää eikä vieraille ole aikaa.
Enpä tiedä.
Tiedätte, miten vaarallinen näkökyky on tässä maailmassa.
Miten pitkälle ihmiset menevät pitääkseen sen kurissa.
Olen samaa mieltä.
Emme voi kaiken jälkeen kääntyä takaisin.
Haluan teidän löytävän tiedot, joita lähdimme etsimään.
Haluan tietää, miksi otimme riskejä.
Haluan tietää, miksi menetin vaimoni.
Minun on pakko tietää.
Tulkaa.
Kuljemme ainakin oikeaan suuntaan.
Kofun.
Jatketaan eteenpäin.
Näin neljä vartijaa.
Yhden tässä ovella.
Kaksi vartijaa -
partioi silkkityöläisten rivejä.
Ja yksi oli toisen ikkunan luona.
Pysyvätkö työntekijät paikoillaan? Vain vartijat kävelevät.
Kyllä. He napauttavat keppejään ilmoittaakseen läsnäolonsa.
Millaiset kengät vartijoilla on?
Ovatko ne nahkaa vai puuta?
Nahkaa kai.
Tiedätkö, missä kuningatar on?
En tiedä, miltä hän näyttää.
Takana oli veren tahrima nainen.
Onko hän elossa?
En tiedä.
Oletko varma? Neljä vartijaa hieman etäällä toisistaan.
Sen minä näin.
Sen sinä näit.
Kuin näkeminen estäisi erehdykset.
Teitä on tarpeeksi voittoon.
Heti kun he kuulevat ja aistivat tulomme -
ja tekevät hälytyksen, tämä on ohi.
Kuningatar jää eloon vain,
jos ehdimme tappaa vartijat.
Yksi mies tekee sen yksi kerrallaan.
Minä voin tappaa heidät.
Pyysin näköäsi, en mielipiteitäsi, noita.
Kuningaskunnan tulevaisuus on vaakalaudalla.
Luotin sinuun haluamani verran.
Vai luotatteko häneen, Maghra?
Unohtakaa se.
Valitkaa etupartio. Merkkejä, ei sanoja.
Seuraavaksi puhun minä, kun kutsun teidät sinne.
Jos ette anna merkkiä?
Epäonnistuin, ja kuningatar kuoli.
Polttakaa paikka poroksi -
ja viekää prinsessa Kanzuaan ja valtaistuimelle.
En antanut suostumustani.
Se ei ole silloin tarpeen.
Käykö niin?
Ei.
Leikkaaja! Tulkaa tänne!
Vartijat.
Tänne on tunkeuduttu!
Nouse, ämmä.
Minun veitseni.
Luulitko, että kerron nimeni ilman suunnitelmaa?
Majesteetti!
Kuningatar on täällä.
Miksei hän puhu?
Olen aivan poikki.
Ei hätää. Olette nyt turvassa.
Miten näin kävi?
Miten jäitte kiinni?
Minun piti lähteä.
Joku nousi kapinaan. Kuka?
Moni.
Toivutte pian, ja sitten palaamme Kanzuaan.
Ensin parantaja käy luonanne.
Tässä hän on.
-Varovasti. -Totta kai.
Olemmeko tavanneet?
Ikävää, että teille kävi näin.
Älä mene pois, Maghra.
Kuule ensin uutiset.
Mitkä uutiset, teidän majesteettinne?
Kaikki nousivat kapinaan.
Väittivät jumalten tukevan heitä.
He epäonnistuivat, joten minun piti tehdä valinta.
Joko annoin harhaopin olla -
tai vastasin siihen.
Mitä se tarkoittaa?
Haluatteko palata Kanzuaan?
Sitä ei enää ole.
Valtamme oli vuosien ajan koneiden oikkujen armoilla.
Kun koneet toimivat, meitä palvottiin.
Kun ne pysähtyivät, meitä inhottiin.
En halua olla kuningatar toimivien koneiden takia.
Haluan olla kuningatar oman itseni takia.
Tarina kuuluu siis näin:
Jumalat veivät padon.
He tuhosivat sen raivoissaan -
ja veivät vääräuskoiset mennessään.
Heikot, itsekkäät ja hidasälyiset.
He jättivät minut.
Vain minut.
Te tuhositte sen.
Ulkona olevat sotilaat...
He ovat totelleet teitä 20 vuotta, sillä lupasitte heille,
että he pääsevät takaisin kotiinsa ja perheensä luo.
Lukemattomia taisteluita,
kurjuutta ja kauhuja,
mutta se ajatus auttoi heitä jaksamaan.
Ja nyt te riistitte sen heiltä.
Tein sen, mikä oli pakko tehdä.
Pelastin dynastiamme.
Luuletteko, että kun menen ulos -
ja kerron miehilleni heidän perheidensä kuolleen dynastianne tähden,
he tottelevat minua kiltisti?
Sinun miehillesi?
Minun miehilleni.
Ja uskon heidän tottelevan minua,
sillä olen heidän kuningattarensa.
Taidanpa luulla, että ensimmäistä kertaa pitkään aikaan -
sitä asiaa pitää harkita uudelleen.
Mitä?
Miksi pysähdymme?
Jokin on pielessä.
-Mitä edessä on? -Sola.
-Onko muuta reittiä? -Ei nähdäkseni.
Paris.
Aistin ristiriitaisia asioita.
Uneksin vaarasta,
mutten ole varma, missä se on.
Ehkä siksi, ettei sitä ole.
Etsitään toinen reitti.
Se vie aikaa.
-Etsimme toisen tien. -Täällä ei ole mitään.
Sano, ettei täällä ole mitään.
En näe mitään.
Minä menen.
Kofun, missä taivaan jumaltuli on?
Se on ohittanut vuoren.
Mitä väliä sillä on?
Ei mitään, mutta yritän selvittää,
miten pian tulee pimeä, eikä teistä ole apua.
Baba.
Ääniansoja.
Osoita sinne.
Kyllä.
Menkää.
Älä liiku.
Tarvitsemme tuon jousen ja nuolet.
Mitä aiot?
Osaan liikkua äänettömästi, sinä et.
-Haniwa, älä! -Älkää ampuko!
Oletko Haniwa?
Olen.
Ja sinä, joka huusit.
Entä sinun nimesi?
Kofun.
Jerlamarelin lapset.
Näiden puiden takana on silta.
Voitte ylittää sen ja kulkea valaistumisen taloon.
Onko talossa parantaja?
Te ette saa tulla.
Sanoit, että voimme ylittää sillan.
Vain Jerlamarelin lapset pääsevät valaistumisen taloon.
On vain yksi sääntö, ei muuta.
Kerro meistä Jerlamarelille. Hän ymmärtää.
Vain Kofun ja Haniwa saavat mennä.
Kuuntele...
Poika.
On vain yksi sääntö, ei muuta.
Kerro Jerlamarelille, miksi hänen poikansa ja tyttärensä -
kääntyivät takaisin!
Emme käänny takaisin.
Mitä? On pakko.
-Hän tarvitsee parantajan. -Hänellä on isä ja Paris.
Isä vie hänet jonkin heimon luo.
Emme jätä häntä.
Hän ei tarvitse meitä kaikkia.
Pysymme yhdessä.
-Riittää. -Hullua.
Riittää jo.
Kuunnelkaa.
Haniwa ja Kofun.
Maksoimme pitkästä matkastamme liian kovan hinnan palataksemme.
Olen miettinyt tätä jo pitkään.
En halunnut uskoa sitä, mutta Paris on oikeassa.
Jokainen lapsi kohtaa sillan, joka hänen pitää ylittää yksin.
Mitä tarkoitat?
Kun te synnyitte, taistelin suojellakseni teitä.
Olen tehnyt niin siitä asti.
Isä tekee niin lastensa hyväksi.
Mutta isän pitää tietää, milloin on aika päästää irti,
jotta lapset löytävät oman polkunsa.
-Se aika on nyt. -Ei ole.
Haniwa, sano, ettei se ole totta.
Se on totta.
Me elämme eri maailmassa.
Olemme aina eläneet.
Emme ole ymmärtäneet toisiamme.
Hän toi meidät tänne ja tiesi sen.
Minkä takia?
Koska olen isänne.
Voi isä.
Pikku tyttöni.
Olet väärässä.
Emme elä eri maailmassa.
Sinä ja veljesi -
olette ainoa maailma, jossa olen elänyt synnyttyänne.
Minä olen sokea, lapsukaiseni.
Mutta näen teidät.
En lakkaa näkemästä teitä.
Mutta olin oikeassa.
Tämä päivä on koittanut. Tapaatte isänne.
Sinä olet isäni.
Rakastan sinua, poika.
Tapaammeko vielä?
Kyllä.
Jousileijona.
Tämä kutittaa.
Niin.
Hyvä.
Muistakaa äitiänne.
Suojelkaa toisianne aina.
-Isä. -Lopeta, Kofun.
Hän on yksin.
Hänellä on Maghra seuranaan.
Ja nyt hänellä on teidät.
Pysyn hänen luonaan.
Seuraa sisartasi.
Hän tietää.
Nyt...
Kuunnelkaa minua tarkasti.
Näkemisen lahja voi tehdä sokeaksi.
Jerlamarel on teidän isänne,
ja hän näkee.
Mutta hän ei ole jumala, kuten ette tekään ole.
Jos aiotte rakentaa maailmaa,
muistakaa äitinne.
Ja muistakaa Baba Voss, joka opetti teille asioita.
Rakentakaa uusi maailma näkeville ja sokeille.
Ilman jumalia. Ymmärrättekö?
-Ymmärrättekö te? -Kyllä.
-Selvä.
Voi lapsiani.
Lukekaa kirjoja minun vuokseni.
Nuori mies.
Sauvani.
No niin. Menkää nyt.
Menkää ennen kuin tulee liian pimeää teille.
En voi uskoa, että isä lähti.
Mehän lähdemme.
No niin.
Me tulemme nyt.
Haniwa ja Kofun.
Me kaksi yhdessä, pikkuveli.
Aina, pikkusisko.
Oletko valmis?
En.
En minäkään.
Mennään.
Lähetit heidät yksin.
Joskus paras tapa suojella lapsia -
on uskotella, että lopettaa.
Kertoiko Maghra sen?
Kyllä.
Lapseni ovat ainoa kotini.
Minulla ei ole muuta.
Onko sinulla?
Jäämmekö lähettyville?
Jäämme.
Pysymme lähellä.
Entä nyt?
En tiedä.
En näe mitään.
Tekstitys: Kati Karvonen