הפסטיבל במרחק של כמה ימי הליכה.
קופון. אנחנו עומדים לראות את העולם.
הביטו! העלינו מכשפים על המוקד.
צייד המכשפות פספס אותנו, אבל רבים שמעו את המסר שלו.
איפה קופון?
הצילו! הניווה!
- אני חי. תמשיכו בנתיב הזה -
קופון כתב מסר. -איך את מכירה את המילים?
זה ידע מהתיבה, אימא.
פתחנו אותה. למדנו לקרוא ולכתוב.
וקראנו את כל הספרים שהוא השאיר מאחוריו.
הבן שלך!
הודעה.
היא תצוף במורד הזרם דרך תריסר עמקים שונים.
חדשות מקבר השמש, הוד מלכותך.
זה לא נגמר.
צ'ט-צ'ט.
הם באו לתפוס את המכשפים סוף סוף!
לפני שבאנו לכאן,
הייתה לנו הזדמנות להסגיר את המכשפים,
אבל הם כישפו את כולכם.
זה הרגע שלכם להכות על חטא.
הבה נפטור את עצמנו מהם!
הם אשמים בסכנה שמאיימת עלינו היום,
והם חייבים לתת את הדין על כך!
כולם יודעים...
לנהר...
שאתם הייתם האויב האמיתי שלנו כל הזמן הזה!
תחזיקו אותם! אל תשחררו אותם!
אל תניחו להם לעזוב!
נמסור אותם תמורת חיינו.
אני מחזיק בו! אני מחזיק בו!
זוזו אחורה! המכשף מצמיד סכין לגרוני!
אנחנו חייבים לעזוב עכשיו.
תיקחי אותם לנהר! לנהר!
תנו לשדים לעבור! -ארקא!
ניפטר מהם בקרוב.
מאטאל!
תלכי.
תלכי אתם. תחיי.
אני אוהבת אותך.
מאטאל.
מה היא עושה?
קשת?
אני באה אתכם.
בואי איתי. אחריי.
קופון.
אין לך צורך בי.
תשחרר אותי.
מגיע לו למות.
לא.
אם הייתי באמת שטן, הייתי מפיק מזה הנאה גדולה.
אבל אנחנו לא שבט מהסוג הזה.
אני טאמאקטי ג'ון.
הגנרל צייד המכשפות בשירות המלכה קיין והשומרים הקדושים של הפאיאן.
סוף סוף, צייד מכשפות, באת להציל אותנו.
תכרעי ברך.
מה?
כולכם.
כדי להציל את חייכם...
תמסרו לידיי את ילדיו של ג'רלאמארל.
אנחנו, בני האלקני, אנשים טובים.
אנשים שקטים.
אנא...
צייד מכשפות, אנא.
המכשפים עזבו.
עד שיוכח אחרת...
כולכם מכשפים.
שומרים קדושים!
זהו גת'ר בקס.
המכשפים, הם ברחו!
בואו אחריי!
חכה. זה מבוי סתום.
לא, בני. כאן אנחנו יורדים למטה.
הבט.
אבא.
אתה עשית את זה? לבד?
כל דבר שג'רלאמארל יכול לעשות, גם אני יכול, רק גדול יותר.
מה זה? מה יש מתחתינו?
חופש, אימא.
אבא בנה סירה.
בן.
מתי בנית את זה?
כשהיה לי זמן.
תופתע לגלות כמה אפשר לעשות
עוד לפני שאתה פוקח את עיניך בבוקר.
למה?
בדומה לך, קיוויתי שהיום הזה לא יגיע לעולם.
אבל התכוננת אליו?
כן, ולכן אנחנו נחיה ונזכה לראות את המחר.
אלה שנמלטו...
אחד מהם היה בנאי?
כן. כן, בנאי מיומן מאוד.
תיכנסו לנהר.
אבא. -אני יודע, אני שומע אותם.
תן לי את החרב שלי.
הם לפנינו. בשני הצדדים.
אנחנו מתקדמים בשקט.
חיפשתי אתכם...
כל חיי.
הייתי שם כשנולדתם.
שמעתי את הבכי הראשון שלכם.
ומאז הקדשתי את חיי כדי למצוא אתכם שוב.
הרגתי אנשים כה רבים כדי להגיע אליכם.
וכעת...
מה עכשיו?
בקרבת מקום יש כפר מלא בבני השבט שלכם,
כולם על ברכיהם, מתחננים למחילה שלי.
אולי תוכלו לקנות אותה בשבילם.
דברו.
תנו לי לשמוע את קולותיכם
בפעם הראשונה מאז שהם היו יבבות של תינוקות.
תכריזו על נוכחותכם,
ותנו לי ללוות אתכם למפגש עם מלכתכם.
תעשו את זה...
ותושבי הכפר יחיו.
לא?
הצילו!
לא!
באבה! -מגרא!
חכי, אימא.
לא!
אימא!
תמשיכו!
ארקא!
מה יש במורד הנהר?
אנחנו יכולים לרדוף?
נפצעתי.
מה יש בהמשך הדרך?
אולי תוכל להינצל.
מים פתוחים, מים עמוקים.
הם ינועו מהר.
אתה לא תצליח לתפוס אותם.
תעזור לי.
הנה. זה יחסוך לך זמן.
תחזרו לכפר, תהרגו את כולם.
שליח.
מסר למלכה קיין.
המכשפים ברחו.
טאמאקטי ג'ון שלח חדשות.
הוא איתר את המכשפים?
כן, אבל נכון לעכשיו הם ברחו.
הם ברחו ממנו שוב?
איך? -הוא לא מפרט.
אז אנחנו צריכים לנחש
או להמציא סיבה בעצמנו.
ליידי אן,
כשאל הלהבה שורף את עורנו, את מאשימה את אלוהים או את עצמך?
לא אותו ולא אותי, מלכתי.
אני מאשימה את המשרתת שלא מספקת לי צל.
לא מאשימים אלים. איש לא מאשים אותך.
אבל אולי משמעות החדשות האלה היא שטאמאקטי ג'ון צריך לחזור הביתה.
לא.
אבל כדי לצאת למסע כזה, טאמאקטי ג'ון יזדקק לעוד חיילים.
הוד מלכותך, אנא...
תשלחו עוד. תשלחו את כולם.
אלה אבות ואימהות,
בעלים ורעיות,
בנות ובנים.
המשפחות שלהם סבלו מהיעדרותם.
הם עייפים ממסע הצלב העקר הזה.
זה מעבר להבנתם.
גם המכונות הקדושות חורקות, הוד מלכותך.
האלים בעצמם לא מבינים את זה.
אבל אתה מבין מה האלים אומרים?
כן! הם אומרים "מספיק"! מספיק!
שם...
בחוקה העתיקה שלנו.
"מונרך ישלוט בפרלמנט,
והמונרך ישלוט עד מותו."
אני מרגישה בריאה.
הוד מלכותך, זה מה שאזרחי פאיאן אומרים.
בשעה שאתה מזיין אותם כמו מחצלות תפילה.
בפשטות, רדפת אחרי המכשפים במשך דור שלם.
למרות זאת, לא מצאנו ולו אחד.
הקרבת את הצבא שלנו,
רוקנת את בתי האוצר שלנו,
ועדיין אין אף הוכחה לכוח רשע.
רק...
גבר שאהבת פעם וברח ממך.
אומרים שאנחנו אומה שנשלטת על ידי לב שבור.
מסר מג'רלאמארל.
מסר שיוצג לילדים כשיהיו מוכנים להשאיר אותנו מאחור.
זה מסר לעיניים.
עוד הפתעות מג'רלאמארל?
נתתי לו את מילתי.
לא אראה להם את המסר לפני שיהיו מוכנים אליו.
זה המסר האחרון שקיבלתי ממנו.
ההבטחה האחרונה שנתתי לו.
אנחנו בטוחות?
כן, אנחנו בטוחות.
תקרא.
"ילדיי היקרים,
הנהר הוא ההתחלה.
הצעד הראשון במסע הארוך שלכם חזרה אליי.
תפליגו בנהר ללבנדר.
דרך הלבנדר הגדולה."
דרך הלבנדר אמיתית.
"אז תלכו בעקבות דרך הלבנדר לבית ההשכלה.
שם אני אבנה ממלכה חדשה.
אור בהיר וזוהר בעולם של חשכה.
ויום אחד, אתם תבואו אליי ותדעו את מה שאני יודע.
ותעבירו את המידע הזה הלאה, לפינות האפלות ביותר בתבל."
"אלה שעיניהם רואות יבואו בעקבותיי." -יבואו בעקבותיי."
- אלה שעיניהם רואות יבואו בעקבותיי -
אז מה? נמשיך להפליג בנהר? למשך כמה זמן?
הוא ישאיר לנו סימנים.
אנחנו נצליח. -את בטוחה?
איזו עוד ברירה יש לנו?
יש לנו ברירה.
תקשיבו לי.
תסתכלו עליי.
ככל שהמסע ארוך יותר,
ככל שהאתגרים שלו קשים יותר,
הוא משנה יותר את אלה שעוברים אותו.
מסע כמו זה...
אלה מאתנו שמסוגלים לשרוד אותו,
אני חוששת שיצאו ממנו ולא יצליחו לזהות זה את זה.
אילו תשובות בית ההשכלה יספק
למישהו מאתנו אם לא נזהה את עצמנו יותר?
אני אציית לכל מי שנחליט בהצבעה, אבל אתם חייבים לשמוע את זה.
אנחנו יכולים לבחור לחיות כפי שאנחנו.
נוכל לפתוח מרחק מצייד המכשפות,
שסביר מאוד להניח שממשיך במרדף שלו בעודנו מדברים.
אנחנו יכולים להתרחק מכל מקום שבו הוא עלול למצוא אותנו...
ולחיות את חיינו בפשטות ובשקט,
ויחד.
אימא, אני לא בטוחה שאוכל אי פעם לדעת מי אני באמת
עד שאדע מאיפה באתי.
ואני לא יכולה לדעת את זה עד שאכיר את ג'רלאמארל.
ואתה?
אני לא חושב שאני אמור להיות מישהו שמסתתר מהעולם.
אני לא חושב שאני רוצה להיות מישהו שמתעלם מהאמת
מפני שאני פוחד מהמשמעות שלה.
אני מבינה.
שנערוך הצבעה?
כל מי שבעד לעזוב את הנהר ולמצוא מקלט.
צ'ט-צ'ט.
כל מי שבעד להמשיך בנתיב של ג'רלאמארל.
צ'ט-צ'ט. -צ'ט-צ'ט.
צ'ט-צ'ט.
עדיין נותר קול אחד.
לא. -אנחנו שבט אחד, הניווה.
אנחנו שבט אחד.
אנחנו.
אלה שמעורבים בזה יחד מההתחלה.
אני מסכים עם פריס.
אנחנו כל מה שנותר מהאלקני,
ואריה קשת שותפה לקשר הזה.
האלקני היו מוכנים להסגיר אותנו לידי צייד המכשפות
כדי להציל את עצמם.
הם עשו מה שעשו.
אבל הם גם לימדו אתכם, האכילו אתכם,
אהבו אתכם והתיידדו אתכם.
הם שינו לחלוטין את חייהם כדי להציל את חייכם.
ובהזדמנות הראשונה בגדו בכולנו.
אנחנו שישה בסירה הזאת, ודעתו של כל אחד תישמע.
לא.
אין לה שום קשר לזה.
הניווה.
אני מצביעה בעד להמשיך בעקבות הנהר.
אני מצביעה עם הניווה וקופון.
ארקא, מאטאל, אימא שלי...
הקרבנו יותר מדי ולא נעצור עכשיו.
אז ההחלטה התקבלה.
גנרל!
דווח.
בשורות טובות, גנרל.
אנחנו סבורים שהשטח שלפנינו מסוכן, אבל עביר.
הטור לא צריך לעצור למשך יותר מחצי יום בזמן שנסייר בשטח.
איש לא יעצור עד שכולנו נמות
או שנמצא את ילדיו של ג'רלאמארל. מובן?
מובן. -מצוין.
אז זוזו!
אז חייבים לעשות את זה. -להרוג את המלכה?
אלה?
מי כאן עדיין מאמין בזה?
מה שאנחנו מאמינים בו חסר חשיבות.
רבים מתושבי החומות התחתונות עדיין מאמינים בזה.
אם נדיח... -אם נדיח את האלה שלהם, הם יתקוממו.
יש לנו חיילים. -מעטים מאוד.
אז אסור לנו להיות אלה שמדיחים אותה.
אם אפילו אנחנו פוחדים לעשות את זה, מי יעז?
כדי להרוג אל, צריך לגייס אל.
מותה חייב להיות ללא מאבק, ללא דם, ללא נשק.
ללא ראיות למעורבות יד אדם.
ואז התושבים מהחומה התחתונה
ישמעו שהתערבות אלוהית הרגה את מלכתם.
והם יגידו, "זהו צדק".
אני רחומה מדי.
אנחנו יכולות להתפלל.
אני מתפללת רק לאמת.
מה את שומעת?
יש לחישות חדשות אודותייך.
מי לוחש? ליידי אן? לורד דון?
כן, ואחרים.
תני לי שמות.
כולם, מלכתי.
- אלה שעיניהם רואות יבואו בעקבותיי -
למה עשית את זה? -עשיתי מה?
אין לך סיבה ללכת למקום אליו אנחנו הולכים.
אם היית מצביעה נגדנו, לא היית צריכה ללכת לשם.
הם מתים.
כולם מתים.
לאן עוד אני יכולה ללכת?
למרות זאת, בחרת בנתיב הקשה יותר.
בנתיב המסוכן יותר. אבל למה?
אני לא מכירה היטב אותך ואת אחותך.
לא כפי שהכרתי אחרים בכפר.
כי היינו היחידים שלא יכולת לרגל אחריהם.
אני יודע שאת צל.
אולי אני לא יודעת את כל סודותיכם...
אבל הכעס של אחותך מעולם לא היה סוד עבור איש.
הצבעתי כך מפני ש...
אני לא יודעת מה זה משנה, ונלחמתי מספיק היום.
היא לא כועסת.
כלומר, היא לא כועסת עלייך.
המצב הזה קשה בשבילה, והיא מנסה לעשות כמיטב יכולתה.
ולפעמים זה פורץ החוצה בצורת כעס.
זה לא קשה גם לך?
תודה שניסית לדבר איתי.
אני רוצה להיות לבד עכשיו.
היי. אתה צריך עזרה?
כן. הכנתי את אלה.
כדי לתת לקשת. -בסדר.
בשבילך ובשביל הניווה.
אנחנו צריכים לעצור למשך הלילה.
היא צריכה לנוח ליד מדורה.
כן.
אתה בסדר?
היא מעולם לא דיברה אליי ככה בעבר.
התווכחה איתי, כן.
התנגדה לי פעמים רבות, אבל...
זה היה משהו שונה כל כך.
אם ההצבעה הייתה תיקו ואני הייתי הקול הקובע ומצביע נגדה,
אני באמת לא יודע מה היא הייתה עושה.
אמרנו להם להסתיר את מי שהם כל חייהם.
אמרנו להם שמסוכן שמישהו ידע.
מעולם לא באמת ידענו מי הם אמורים להיות.
איך הם יכולים לדעת?
אולי ככל שנתקדם במעלה הנהר...
הם יהיו חופשיים יותר לדעת.
הוד מלכותך? השפחה שלך מסרה את ההזמנה שלי?
בהחלט, ליידי אן. בהחלט.
הוד מלכותך, ברוכה הבאה.
ריח הסקס וצליל ציפורי השיר.
השילוב השמימי.
וכפי שציינתי בהזמנה שלי,
הכנתי לך תענוג מיוחד.
אני רוצה שכולם יצאו עכשיו.
שיר חדש, ציפור חדשה.
את תהיי הראשונה שתשמע את זה בתוך חומות הארמון.
ומי יישאר כדי לחלוק בעונג שלי?
אני, הוד מלכותך.
אם תרשי לי.
כמובן, לורד דון. ידעתי שאתה תישאר.
אנחנו חושבים שהציפור החדשה והמוזרה סטתה ממסלולה בגלל סערה.
איש הרשת שלי שמע אותה שרה בין עצי התפוח והצליח ללכוד אותה.
אז האיש הזה יזכה לגמול.
כך גם את, ליידי אן. ואתה, לורד דון, על כך שחשבתם עליי.
והנה האורח החדש שלנו.
אני לא שומעת שיר.
אמרו לי שהציפור הזאת שרה רק כמחזיקים אותה ביד.
היד שלך תהיה היד הראשונה שתחזיק אותה.
ובכן...
תפתח את דלת הכלוב, לורד דון.
ציפורים בדרך כלל רועדות ליד אנשים, אני לא שומעת אותה רועדת.
אולי היא לא פוחדת.
ואני לא פוחדת.
אתם מבינים, כל הפרלמנט שלי מסכים למותי,
כל העיר הרקובה הזאת מייחלת למותי.
החלטתי שלא אמות למען העיר הזאת, העיר הזאת תמות למעני.
אתם יכולים למות ראשונים.
בסדר.
עברנו מרחק גדול.
כל עוד נצא לדרך עם שחר, נהיה בסדר.
אחד מאתנו צריך להישאר ער בלילה כדי לשמור ולהזין את המדורה.
שבי איתי.
אימא.
ספרי לי, איך את מדמיינת שזה יהיה?
איך מה יהיה?
"שם אני אבנה את ממלכתי", הוא אומר.
כולנו נסכן את חיינו כדי להגיע למקום הזה.
אז תגידי לי,
איך את מדמיינת שהממלכה הזאת תהיה?
ובכן...
אני מדמיינת...
שהיא תהיה מקום שבו נזכור דברים.
איך החיים שלנו נראו פעם.
מי היינו פעם.
שנזכור...
איך להשתמש בידע הזה כדי לשפר את המצב עכשיו.
אני מדמיינת...
שזה יהיה מקום שבו...
אני לא אהיה יותר המוזרה.
מקום שבו אוכל לעזור לבנות משהו חשוב...
ולעשות את זה ללא הצורך להסתיר את מי שאני.
אם אבא שלך יבנה לעצמו ממלכה, את תהיי הנסיכה שלה.
זה לא ככה.
אני אעשה כל מה שהוא יבקש ממני. אעזור בכל דרך שאוכל.
ומי אני אהיה בממלכה הזאת?
את תהיי המלכה שלה.
לא נראה לי.
מלך עם יכולת ראייה,
נסיך ונסיכה עם יכולת ראייה.
אני אהיה זו שאין לה את זה.
אני אהיה המוזרה.
זו שאומרים עליה שהיא חלשה.
בחיים לא ארשה למישהו לומר את זה.
אני יודעת.
חשוב לי להגיע למקום הזה.
אבל זה לא עניין שלי.
זה עניין של כולנו.
לכולנו יהיו חיים טובים יותר שם. אני באמת ובתמים מאמינה בזה.
מוטב שנישן קצת.
בסדר.
קופון, החרב שלי נעלמה.
גם הקשת שלי.
מגרא. -קשת, תבדקי בסירה.
צ'ט-צ'ט. -מגרא.
חשבתי שאחד מכם היה ער כל הלילה. -בואי.
היינו ערים. -בואי.
אז איך זה קרה?
מישהו הסתובב במחנה שלנו מבלי להעיר איש,
ושניכם לא ראיתם אותו? -אני לא יודע.
הכול נעלם, נכון?
תעזור לי. אנחנו צריכים לזוז. -בסדר. לך.
אנחנו לא יכולים לעזוב.
אנחנו חייבים.
לקחו רק את כלי הנשק, הם לא חסרי תחליף.
משהו נעלם לי. -בואי.
מה נעלם לך?
פאוץ' קטן, רך, בגודל של אגרוף.
מה יש בתוך הפאוץ'?
משהו חשוב מאוד בשבילי. הדבר היחיד שנשאר לי מאבי.
הקשר היחיד שלי אליו. זה... -בסדר.
זה חסר תחליף. חייבים לגלות לאן זה נעלם, חייבים להחזיר את זה.
אבל אימא, מה זה? -זה חשוב.
מגרא, תקשיבי...
אנא, אתה מוכן...
אל תבקש ממני לפרט. רק תעזור לי למצוא את זה.
אהובתי, אנחנו לא חמושים.
מי שהגיע לכאן אמש עלול לחזור,
וצייד המכשפות אורב אי שם.
אם נשאר כאן יותר מדי זמן, הוא ימצא אותנו.
אז עלינו למהר.
הקשר שלי עם אבי הוא משהו שאני לא יודעת איך לדבר עליו.
זה מסובך.
ומכל האנשים, אתה אמור להבין.
הסודות שהסתרתי ממך נועדו להגן עלינו.
הסודות שהסתרת ממני תמיד נועדו להגן עלינו.
אנא, תעזרי לי להבין את זה.
תעזרי לי להצדיק את סיכון ילדינו, כי אני לא יכול.
אני יודעת.
מה יכול להיות חשוב כל כך ועדיין לא תספרי?
אני אעשה את זה. -לא.
הניווה.
היא כבר יודעת כל מה שאתה שואל.
אני אמצא את זה בשבילך.
אם אלה היו שודדי נהר, הם במרחק חצי יום.
אם אלה היו אופאיול, ייתכן שיש מאות מהם.
100 מהם לא יראו אותי באה.
את יודעת כמה ברי מזל היינו שהצלחנו לברוח מצייד המכשפות.
ברי מזל מאוד.
קרב נוסף, וכעת ללא נשק?
אני לא מציעה להסתבך בקרב, אבא.
מי שלקח את זה...
איך הם יכולים להילחם בי אם הם לא יודעים שאני שם?
חוץ מזה, אנחנו לא יודעים מי הם. לפחות צריך לנסות לגלות...
אני חושב שאני יודע.
מה? -אני חושב שאני יודע מי לקח את החפצים שלנו.
על מה אתה מדבר? -תסתכלי, בבקשה.
מה זה? מה אתם רואים?
תגידי לי. מה זה?
תגידי לי.
הגיע הזמן, מלכתי.
החדשות על מה שקרה בטרקלין של ליידי אן התפשטו.
הפגנות במחאה על כך שהרגת כמה לורדים אהובים
פרצו בחומה התחתונה.
משמר הארמון בולם אותם, אבל אני לא יודעת למשך כמה זמן.
מלכתי?
מה יקרה עכשיו?
הלורדים הנותרים מתכנסים.
אם הם ישיגו את אמון האספסוף, אין לדעת מה הם יעשו.
אבא, שאת כוחו אנחנו חשים, אך לא יכולים לגעת בו...
אני משלימה עם גורלי.
אני מודה לך על כך שאני יכולה לבחור את השעה.
ג'רלאמארל, לא באת אליי, אהובי.
אז אני באה אליך.
תרגום: גיא רקוביצקי