Festival on mõne päeva kaugusel.
Kofun. Me näeme maailma.
Vaadake! Me tõime põletamiseks nõidu.
Nõialeidja ei leidnud meid, aga tema sõnum jõudis kaugele.
Kus Kofun on?
Appi! Haniwa!
MA OLEN ELUS TULE MÖÖDA RADA
Kofun jättis sõnumi. - Kuidas sa neid sõnu tead?
Kasti teadmised, ema.
Me avasime selle. Õppisime lugema ja kirjutama.
Lugesime tema jäetud raamatuid.
Sinu poeg!
Sõnum.
See voolab allajõge läbi kümnekonna oru.
Uudised Päikesehauast, majesteet.
See pole läbi.
Hoplaa-hei!
Viimaks tulid nad nõidadele järele!
Enne siiatulekut
oli meil võimalus nõiad üles anda,
aga nad lummasid teid ära.
Nüüd tuleb pattu kahetseda.
Vabaneme nendest!
Nemad on süüdi selles, et oleme nüüd nii suures ohus.
Nemad peavad vastust andma!
Kõik teavad...
Jõe äärde...
...et sina oled kogu aeg meie vaenlane olnud!
Ärge laske neil minna!
Ärge laske neil lahkuda!
Me vahetame nad oma elude vastu!
Ma sain ta kätte!
Hoidke eemale! Nõid surus mulle noa kõrile!
Me peame ära minema.
Vii nad jõe äärde.
Laske saatanad läbi! - Arca!
Peagi me vabaneme neist!
Matal!
Mine.
Mine nendega kaasa. Jää ellu.
Ma armastan sind.
Matal.
Mida ta teeb?
Vibu?
Ma tulen sinuga kaasa.
Järgnege mulle!
Kofun.
Sul pole minust kasu.
Lase mind lahti.
Ta väärib surma.
Ei.
Kui ma oleksin tõesti saatan, naudiksin seda väga.
Aga me pole selline hõim.
Mina olen Tamacti Jun.
Kuninganna Kane'i ja paiade pühade vardjate ülemnõialeidja.
Viimaks ometi, nõialeidja, tulid sa meid päästma.
Põlvili.
Mida?
Teie kõik.
Oma elude säästmiseks...
andke üles Jerlamareli lapsed.
Alkenid on head inimesed.
Rahuarmastavad.
Palun...
Nõialeidja, palun.
Nõiad on läinud.
Kuni muud pole tõestatud...
olete te kõik nõiad.
Püha vardja!
Mina olen Gether Bax!
Nõiad põgenesid!
Järgnege mulle!
Oodake. See on tupik.
Ei, mu poeg. Siit me laskume alla.
Vaata.
Isa.
Kas sa tegid seda üksinda?
Ma suudan kõike, mida Jerlamarel, aga suuremalt.
Mis see on? Mis on meie all?
Vabadus, ema.
Isa ehitas paadi.
Poeg.
Millal sa seda tegid?
Vabal ajal.
Üllatavalt palju jõuab teha,
enne kui sina hommikul silmad avad.
Miks?
Ma lootsin nagu sinagi, et see päev ei saabu.
Aga sa valmistusid selleks?
Jah. Ja tänu sellele näeme me homset päeva.
Need, kes põgenesid...
Kas üks neist oli ehitaja?
Jah. Väga osav ehitaja.
Minge üle.
Isa. - Ma tean. Ma kuulen neid.
Anna mulle mu mõõk.
Nad on eespool mõlemal küljel.
Me rändame vaikselt.
Ma olen teid otsinud...
terve elu.
Ma olin kohal, kui te sündisite.
Ma kuulsin teie esimest nuttu.
Ja sellest peale olen ma pühendanud oma elu teie taasleidmisele.
Ma olen teieni jõudmiseks nii palju elusid hävitanud.
Ja nüüd...
mis edasi?
Lähedal on üks küla teie hõimlasi täis.
Kõik on seal põlvili ja anuvad minult andestust.
Ehk saate teie neile andestust osta.
Kõnelege.
Ma tahan kuulda teie hääli
esimest korda pärast vastsündinute ulumist.
Tehke ennast kuuldavaks.
Las ma saadan teid kuningannaga kohtuma.
Tehke seda...
ja küla jääb ellu.
Ei?
Appi!
Ei!
Baba! - Maghra.
Oota, ema.
Ei!
Ema!
Minge!
Arca!
Mis on allajõge?
Kas saame jälitada?
Mind torgati läbi.
Mis on ees?
Ehk saab sind päästa.
Avameri, sügav vesi.
Nad liiguvad kiiresti.
Te ei saa neid kätte.
Aidake mind.
Palun. See hoiab aega kokku.
Naaske külla. Tapke nad kõik.
Heerold.
Sõnum kuninganna Kane'ile.
Nõiad põgenesid.
Tamacti Junilt on uudiseid.
Kas ta leidis nõiad?
Jah, aga esialgu nad põgenesid tema eest.
Nad põgenesid jälle?
Kuidas? - Ta ei öelnud.
Seega peame oletama
või ise midagi välja mõtlema.
Leedi An,
kui jumalaleek põletab nahka, siis kas süüdistad jumalat või iseennast?
Mitte kumbagi kuninganna.
Süüdistan teenijaid, kes varju ei pakkunud.
Jumalaid ei süüdistata. Keegi ei süüdista teid.
Aga võibolla tähendab see, et Tamacti Jun peaks koju naasma.
Ei.
Aga sellise retke jaoks vajab Tamacti Jun rohkem sõdureid.
Majesteet, palun...
Saatke neid juurde. Saatke kõik.
Nad on isad ja emad,
abielumehed ja -naised,
tütred ja pojad.
Nende äraolek on perekondadele kannatusi tekitanud.
Nad on väsinud sellest... tulutust ristisõjast.
Nad ei suuda seda mõista.
Ka pühad masinad oigavad juba, Teie Majesteet.
Jumaladki ei mõista seda.
Aga sina mõistad, mida jumalad ütlevad?
Jah! Nad ütlevad, et aitab! Aitab!
Seal...
meie vanas põhiseaduses.
"Ja monarh valitseb parlamenti
ja monarh valitseb surmani välja."
Ma pole surmasuus.
Majesteet, seda ütlevad aga paiad.
Kui sina neid kepid nagu palvematte.
Lihtsalt ja arusaadavalt öeldes olete te nõidu terve põlvkonna jälitanud.
Ometi pole ühtegi leitud.
Te tõite ohvriks meie armee,
tegite tühjaks varakambrid.
Ikkagi pole mingeid tõendeid kurjast jõust.
Ainult...
mees, keda te kunagi armastasite, aga kes põgenes te eest.
Rahvas räägib, et me oleme riik, mida valitseb murtud süda.
Sõnum Jerlamarelilt.
Sõnum, mis öelda edasi lastele, kui nad on valmis meid maha jätma.
See sõnum on silmadele.
Jerlamarel üllatab jälle?
Ma tõotasin talle.
Ma pidin sõnumi edasi andma, kui nad on selleks valmis.
See on viimane temalt saadud sõnum.
Viimane talle antud lubadus.
Päris kindel?
Jah, kindel.
Lase käia.
"Mu kallid lapsed...
Jõgi on algus.
Esimene samm teie pikal teel tagasi minu juurde.
Järgnege jõele lavendlini.
Suure lavendliteeni."
Lavendlitee on lähedal.
"Siis käige mööda lavendliteed Valgustuse kojani.
Sinna rajan ma uue kuningriigi.
Eredalt särava valguse pimedasse maailma.
Ja kunagi tulete te minu juurde ja teate seda, mida minagi.
Ja te kannate need teadmised maailma pimedatesse nurkadesse."
"Need, kelle silmad näevad, järgnegu mulle."
NEED, KELLE SILMAD NÄEVAD, JÄRGNEGU MULLE
Kas me liigume lihtsalt mööda jõge? Kui kaua veel?
Ta jätab meile märke.
Me jõuame pärale. - Arvad?
Mis valikut meil on?
Meil on valik.
Kuulake mind.
Vaadake mind.
Mida pikem on teekond,
seda rängemad on katsumused.
Seda enam muudab teekond kõiki, kes sellele vastu peavad.
Selline teekond...
Need, kes selle läbivad,
ei tunne teises otsas kardetavasti enam üksteist ära.
Milliseid vastuseid pakub Valgustuse koda
ükskõik kellele meist, kui me ennast enam ära ei tunne?
Mina pean kinni hääletuse tulemustest, aga te peate seda kuulama.
Meil on valik elada sellistena, nagu me oleme.
Võime nõialeidja maha raputada.
Pole kahtlustki, et ta jätkab meie jälitamist.
Me võime liikuda kaugele kõikjalt, kus ta meid jälitada saaks
ning elada elu lõpuni lihtsalt, vaikselt
ja üheskoos.
Ema, ma pole kindel, et tean, kes ma tegelikult olen,
kuni ei tea oma päritolu.
Ja ma ei avasta seda enne, kui Jerlamareli tundma õpin.
Ja sina?
Ma ei arva, et ma olen mõeldud ennast maailma eest varjama.
Ma ei taha olla keegi, kes eirab tõde,
sest kardab selle tähendust.
Selge.
Kas hääletame?
Kes tahavad minna jõelt varjupaika otsima?
Hoplaa-hei.
Kes on selle poolt, et järgneda Jerlamareli rajale?
Hoplaa-hei. - Hoplaa-hei.
Hoplaa-hei.
Üks hääl on veel andmata.
Ei. - Me oleme üks hõim, Haniwa.
Meie oleme üks hõim.
Meie.
Need, kes on algusest peale koos olnud.
Mina nõustun Parisega.
Praegu oleme ainult meie alkenitest alles
ja Vibulõvi jagab seda seost.
Alkenid tahtsid meid nõialeidjale üle anda.
et oma nahk päästa.
Jah, seda nad tegid.
Aga nad ka õpetasid ja toitsid sind,
armastasid ja sõbrustasid.
Nad kiskusid oma juured lahti, et sind päästa.
Ja esimesel võimalusel reetsid nad meid kõiki.
Oleme paadis kuuekesi ja kõigi sõna maksab.
Ei.
Ta pole asjaga kuidagi seotud.
Haniwa.
Mina hääletan jõe poolt.
Mina toetan Haniwat ja Kofuni.
Arca, Matal, minu ema...
Oleme liiga suuri ohvreid toonud, et loobuda.
Siis on otsus tehtud.
Kindral!
Raporteeri.
Hea uudis, kindral.
Maastik on keeruline, ent läbitav.
Kolonn peab pool päeva laagris olema, kuni luurel käime.
Keegi ei peatu, enne kui oleme kõik surnud
või kui Jerlamareli lapsed leiame. Selge?
Selge. - Hästi.
Liikuge edasi!
Seda tuleb teha. - Kuninganna tappa?
Jumal?
Kes siin veel seda usub?
Pole tähtis, mida meie usume.
Paljud alumiste müüride asukad usuvad veel.
Kui kukutada... - Nende jumal, siis puhkeb ülestõus.
Meil on sõdureid. - Nii vähe.
Siis ei tohi meie teda kukutada.
Kes seda teeks, kui isegi meie pelgame?
Jumala tapmiseks tuleb värvata jumal.
Tema surm peab saabuma ilma võitluse, vere ja relvata.
Inimkäest ei tohi tõendeid olla.
Siis kuulevad alumiste müüri asukad,
et nende kuningannat tabas jumalik sekkumine.
Ja nad ütlevad: "Nii on õiglane".
Ma olen liiga armuline.
Me võime palvetada.
Ma palvetan ainult tõde.
Mida sa kuuled?
Teie kohta on uusi sosinaid.
Kes sosistavad? Leedi An? Lord Dune?
Jah. Teised ka.
Ütle mulle nimed.
Nad kõik, mu kuninganna.
NEED, KELLE SILMAD NÄEVAD, JÄRGNEGU MULLE
Miks sa seda tegid? - Mida?
Sul pole põhjust tulla sinna, kuhu läheme.
Meie vastu hääletades ei peaks sa tulema.
Nad on läinud.
Kõik on läinud.
Kuhu mujale on mul minna?
Siiski valisid sa raskema tee.
Ohtlikuma tee. Aga miks?
Ma ei tunne sind ja su õde hästi.
Mitte nii hästi nagu teisi külaelanikke.
Sest meie olime ainsad, keda sa luurata ei saanud.
Ma tean, et sa oled vari.
Ma ei tea kõiki teie saladusi...
aga sinu õe viha pole kunagi saladus olnud.
Ma hääletasin nii, sest...
Ma ei tea, mis vahet sel oleks, ja ma ei taha täna enam kakelda.
Ta pole vihane.
Või ta pole sinu peale vihane.
See on talle suur koorem ja ta teeb, mida vähegi suudab.
Mõnikord jätab see viha mulje.
Kas sinul pole raske?
Aitäh, et minuga rääkida üritasid.
Ma tahaksin nüüd üksi olla.
Hei, kas on abi vaja?
Jah. Ma tegin need.
Anna need Vibule. - Olgu.
Sulle ja Haniwale.
Me peame ööseks peatuma.
Ta peab lõkke ääres puhkama.
Jah.
Kas kõik on hästi?
Ta pole minuga kunagi sedasi rääkinud.
Vaielnud on küll.
Ta on ka tihti vastu hakanud, aga...
See oli midagi väga teistsugust.
Kui hääled oleks viiki jäänud ja mina oleksin tema vastu hääletanud,
siis ma tõesti ei tea, mida ta oleks teinud.
Me käskisime neil ennast terve elu varjata.
Ütlesime, et pole turvaline, kui keegi teada saab.
Me ei teadnud kunagi, kelleks nad peavad saama.
Kuidas saaksidki nemad teada?
Mida kaugemale me mööda jõge liigume...
seda suurem vabadus on neil seda avastada.
Teie Majesteet? Teie teenija tõi mulle kutse?
Tõepoolest, leedi An. Tõepoolest.
Teie Majesteet, tere tulemast.
Seksi lõhn ja laululindude hääled.
Jumalik segu.
Nagu ma kutses ütlesin,
on mul teile eriline nauding varuks.
Lahkuge kõik, kes pole kutsutud.
Uus laul. Uus lind.
Sina kuuled seda paleemüüride vahel esimesena.
Ja kes jääb siia mu rõõmu jagama?
Mina, Teie Majesteet.
Teie lahkel loal.
Muidugi, lord Dune. Teadagi sina.
Me usume, et torm kandis selle kummalise uue linnu kursilt kõrvale.
Minu võrgumees kuulis teda õunapuuokstes laulmas ja püüdis ta kinni.
See mees saab vaevatasu.
Ka sina, leedi An. Ja lord Dune mulle mõtlemise eest.
Ja siin on meie uus külaline.
Ma ei kuule laulu.
Kuulsin, et see lind laulab ainult siis, kui ta kätte võtta.
Teie käsi hoiaks teda esimesena.
Nojah...
Eks avage siis puuriuks, lord Dune.
Linnud värisevad inimeste seas. Värisemist pole kuulda.
Võibolla ta ei karda.
Ja mina ei karda.
Terve mu parlament nõustus minu surmaga,
kogu see roiskuv linn tahtis mu surma.
Ma otsustasin linna eest mitte surra. Linn sureb minu eest.
Teie kõige esimesena.
Olgu.
Me oleme pikalt rännanud.
Kui koidikul liikuma hakkame, pole muret.
Üks meist peaks öösel valvel olema ja lõket hoidma.
Istu minu juurde.
Ema...
Räägi mulle, kuidas sa seda ette kujutad.
Mida ma ette kujutan?
"Sinna rajan ma oma kuningriigi," ütles ta.
Me kõik riskime oma eluga, et sinna jõuda.
Räägi mulle.
Kuidas sa seda kuningriiki ette kujutad?
Noh...
Ma kujutan ette...
See on... koht, kus meile asjad meelde tulevad.
See, milline meie elu kunagi oli.
See, kes me kunagi olime.
Ka see...
kuidas neid teadmisi kasutada, et elu oleks parem.
Ma kujutan ette...
et see on koht, kus...
mina polegi enam imelik.
Kus ma saan aidata ehitada midagi tähtsat...
ja teha seda ilma ennast varjamata.
Kui su isa kuningriigi rajab, oled sina seal printsess.
See pole nii.
Ma teen kõike, mida ta palub. Ükskõik mida.
Ja kes olen mina tema kuningriigis?
Sa oleksid kuninganna.
Vaevalt küll.
Kuningas on nägija...
Prints ja printsess on nägijad.
Mina oleksin aga selleta.
Mina oleksin imelik.
See, keda peetakse nõrgaks.
Ma ei lubaks kellelgi seda öelda.
Ma tean seda.
Mulle on oluline sellesse kohta jõuda.
Aga küsimus pole minus.
Küsimus on meis kõigis.
Ma usun, et meil kõigil on seal parem.
Me peaksime pisut puhkama.
Hästi.
Kofun, mu mõõk on kadunud.
Minu vibu on ka puudu.
Maghra. - Vibu, vaata paati.
Hoplaa-hei. - Maghra.
Keegi pidi öösel ärkvel olema. - Tule.
Olimegi. - Tule.
Kuidas see siis juhtus?
Keegi kõndis läbi laagri, ei ajanud meid üles
ja teie ei näinud teda? - Ma ei tea.
Nüüd on kõik läinud, eks?
Aita mind. Me peame minema. - Kõnni nüüd.
Me ei saa lahkuda.
Me peame.
Ainult relvad viidi kaasa. Ei midagi asendamatut.
Mul on midagi puudu. - Tule.
Mis sul puudu on?
Väike paun. Pehme ja rusika suurune.
Mis paunas on?
Midagi väga tähtsat. Minu ainus mälestus mu isast.
Minu ainus side temaga. - Olgu.
See on asendamatu! Uurime, kuhu see viidi, ja nõuame tagasi.
Ema, mis see on? - See on tähtis.
Maghra, kuule...
Palun ära...
Ärge paluge mul midagi öelda, aidake see leida.
Kallis, me oleme relvitud.
See, kes eile õhtul käis, võib naasta.
Ja nõialeidja luurab seal kuskil.
Ta leiab meid, kui venitame.
Siis peame kiirustama.
Minu isa ja minu suhe temaga pole midagi sellist, millest rääkida.
See on keeruline.
Ja ma arvasin, et sina suudad seda mõista.
Kui mul on sinu ees saladusi olnud, siis meie kaitsmiseks.
Kui sul on minu ees saladusi olnud, siis meie kaitsmiseks.
Palun aita mul seda mõista.
Aita mul õigustada meie laste ohustamist, sest mina ei oska.
Ma tean.
Mis saab olla nii tähtis, et sa seda ikka ei ütle?
Mina teen seda. - Ei.
Haniwa.
Ta teab juba kõike, mida küsid.
Ma otsin üles.
Kui jõebandiidid käisid, on nad kaugel eemal.
Kui opaiolid, on neid sadu.
Ka sajakesi ei näe nad mu tulekut.
Tead, kuidas meil vedas, et nõialeidja käest pääsesime?
Tohutult vedas.
Uus võitlus, aga nüüd relvadeta?
Ma ei taha võitlust alustada, paps.
See, kes võttis...
Kuidas nad võitlevad, kui ei tea, et tulin?
Ja pealegi me ei tea, kes nad on. Püüame aru saada...
Ma vist tean.
Mida? - Ma tean, kes meie asjad võttis.
Kuidas nii? - Palun vaata.
Mis on? Mida te näete?
Räägi mulle. Mis seal on?
Räägi.
On aeg, kuninganna.
Uudised leedi Ani eestoast on levinud.
Meeleavaldused protestiks mitme lordi tapmise vastu
on alumistel müüridel puhkenud.
Ma ei tea, kui kaua suudavad paleevalvurid neid eemal hoida.
Kuninganna?
Mis edasi juhtub?
Allesjäänud lordid kogunevad.
Kui rahvamass neid usaldab, ei tea, mida nad teha võivad.
Isa, kelle väge me tunneme, aga puudutada ei saa...
Ma lepin oma saatusega.
Ma tänan sind, et sain selle tunni valida.
Jerlamarel, sa ei tulnud mind otsima, mu arm.
Seepärast tulen mina sind otsima.
Tõlkinud Janno Buschmann