Fortell meg hva dere vet om Jerlamarel. Fortell meg hva dere vet om barna hans.
Det fins en liten hule. Der vil du finne en kasse til barna mine.
Begrav bøkene. Og i de neste 12 somrene ytrer vi ikke ett ord om dette.
I 12 år har dere holdt på en hemmelighet. Kan dere holde på én til?
Dette er bøker fra den ekte faren deres.
Du åpnet kassen. Maghra brenner bøkene.
Så ikke si noe til henne. Bøkene vil gi dem kunnskap.
Det var Baba Voss som dømte min mor, din egen søster, til bålet.
Jeg skal sende bud om en heks. En beskjed. Hvem vet hvem som finner den?
Tekst: Sissel Drag
Chet, chet!
Chet, chet, chet!
Jeg gjenkjenner fortsatt melodien din...
...høyre side tyngre enn den venstre.
Men nå skifter du vekten fra fot til fot med uro.
Du pleide ikke det. Du var stødig.
Livet, erfaringer...
...de rugger meg fra side til side.
Velkommen hjem, Tamacti Jun.
Majestet.
Min tjenestetid er over.
Oppdraget var på 20 somre.
Og de somrene har blitt til vinter.
Har du med deg skatter og tributter?
Ja.
Akslingene knaket gjennom fjellene.
Hundre vogner, Gudsbein, korn,
diamanter for økser, økser for ved, slaver.
Du er en dyktig skatteoppkrever.
Men du er ingen heksejeger.
I hver eneste landsby jeg avhørte,
sa spåere: "Jerlamarel. Nei, sir. Jeg kjenner ikke det navnet."
Jeg brant alle som løy for meg.
Du spredte hans navn.
For å kunne finne ham.
Var du hans profet?
Samlet folket, fortalte dem om hans kraft,
ga dem hans navn, spredde hans frø?
Som general for heksejegerne
har jeg kommet for å rapportere at jeg har sviktet min dronning...
...og jeg aksepterer de naturlige konsekvensene.
Men jeg ber kun om dette:
I stedet for å bli henrettet på alteret,
tillat meg å ta mitt eget liv...
...på en krigers vis.
Deres Majestet, folket jubler.
De eldre deler ut byttet. Lagerhusene fylles opp.
Et marked for slavene er allerede opprettet.
Vår mest opphøyde general har vendt tilbake.
Tamacti Jun?
Ja, det er meg, Tamacti Jun...
...som er vendt tilbake med hundre vogner, når det skulle vært hundre og én.
Deres Majestet, at han mislyktes i å finne én mann, én kjetter,
bør veies opp mot lyden av de mange hundre som roper hans navn.
Lord Dune, gå til høyalteret.
Be folket om å samle seg. Jeg skal snakke til dem.
Jeg skal også juble.
Tamacti Jun.
Ja.
Som takk for 20 års tro tjeneste...
...har du min tillatelse...
...til å ta ditt eget liv.
Farvel.
Lord Dune, hvorfor er du fortsatt her?
Du kunne beordret ham til å leve.
Tamacti Jun forstår omfanget av sin forsømmelse bedre enn du gjør.
Utenfor feirer de sin egen undergang.
Én mann tapt.
Nei!
Vår kraft tapt!
Jerlamarel er en gud som skrider gjennom verden og lager flere guder,
som vil lage flere guder!
Tamacti Jun vet hva som er gått tapt.
Gå.
Tamacti Jun! Tamacti Jun!
Kom. Han er der borte, under treet.
Hvem er hvor, under hvilket tre?
Kalkuner.
Du går rundt og driver dem mot meg.
Klar?
Hysj, pappa.
Kjenn.
Jeg har laget noe.
Fra bøkene, til jakt.
Hør.
Og lær.
-Jeg traff. Kom. -Hva?
I en av bøkene fra kassen leste jeg
noe veldig interessant om menneskene som bodde i Amerika.
Hva er Amerika?
Dette er bare begynnelsen, pappa. Jeg har lest så mye.
Med de rette maskinene og nok energi,
kunne vi lage våpen som er mye kraftigere enn det jeg nettopp brukte,
til å drepe hundre på én time.
Eller de hadde bomber...
Ting som ble kalt "bomber" som kunne ødelegge hele byer.
Du bruker mange bok-ord, og de har ingen mening for meg.
Vel, hva med denne kalkunen?
Kalkun betyr middag.
Jeg kunne gå ut hver dag.
Jeg kunne felle hjort, til og med.
Akkurat som Jerlamarel.
Hjort, sier du.
Og hvordan skulle jeg forklart det til moren din?
Det er akkurat det Kofun sier. Alt vi lærer, vil han skjule.
Du vet at jeg liker en saftig hjort.
Jeg liker ikke kalkun engang.
-Gjør meg søvnig. -Jeg vet det, pappa.
Hva gjør du?
Jeg kunne drept en av dem når som helst...
...og de ville ikke visst hva det var.
De ville ha sagt at det var hevn fra Gudsflammen.
Selv om vi vet
at Gudsflammen er en masse gass 150 millioner kilometer unna...
-...som brenner i verdens... -Slutt!
Han ga oss ikke bøker så vi kunne lage våpen.
Hvordan kan du vite det? Hvorfor ga han oss bøker? Hva var grunnen?
Forklar, professor.
Slutt.
Tenker du på det?
Tenker på hva da?
Hvordan det vil være når vi treffer ham.
Hvis vi treffer ham.
Dette vil vise oss veien. Det er et bilde av verden.
Se, jeg har allerede funnet ut hvor vi er.
Se, elven vår renner ut i en større elv som heter Mississippi.
Og...
...dette var en by som het Pittsburgh.
-Pittsburgh. -Jeg tror den var...
Industriby kjent for stålproduksjon.
Goddens Amerikas historie.
Faren vår etterlot oss kunnskap og visdom fra alle epoker i menneskehetens historie,
og likevel, Kofun, klarer du å gjøre det kjedelig.
"Kjedelig" er buer og piler.
"Kjedelig" er å lese og ikke handle.
-Chet, chet! -Chet, chet, chet!
I natt ble et barn født...
...av Souter Bax.
Men barnet var ikke helt.
Barnet hadde ikke menneskeform.
Fordi dere hekser forbannet meg!
Dere burde brenne dem...
...ikke følge dem.
Det som kom fra henne var...
...en djevel.
Og det er deres skyld.
Barnet ble ikke født sånn på grunn av en forbannelse.
Gudsflamme, ta imot henne.
Det ble født sånn på grunn av mangel på nytt blod.
Når så få er sammen så lenge,
blir blodet til stammen tykkere.
Vi har visst i generasjoner at uten nytt blod
vil monstrene komme.
-Enkel genetikk. DNA-grupper... -Hysj, Haniwa.
Dette barnet er en advarsel til oss.
Og vi bør ta advarselen i akt.
Vi må dele oss og bli delt.
Nei.
Vi må ut og ta del i festivalen igjen, danse monstrene unna.
Vi har unngått festivalene for en grunn.
Der ute i verden blir vi jaktet på.
Her er vi trygge.
Kanskje vi må være litt smartere når vi velger partnere her.
Behovet er stort, Baba Voss.
Nytt blod er nødvendig her, og har vært det lenge.
Jeg sa nei.
Disse folkene har blitt holdt her så lenge.
Holdt her?
De har blitt beskyttet her.
Det ene utelukker ikke det andre,
særlig siden så mange av dem spør
om vi er her for å beskytte dem fra heksejegerne
eller for å beskytte barna dine fra dem.
De har klart seg uten medisin når de har vært syke.
De har klart seg uten handel når de har manglet varer.
De har klart seg uten.
Og hvis du forbyr dem å reise...
...vil de begynne å dra ut på egen hånd.
Folket vårt vandrende rundt på landsbygda på egen hånd.
De vil føre heksejegerne til oss i en håndvending.
Da er det kanskje bedre å ha en viss kontroll over hvor de går,
og hvem de kommer i kontakt med.
Hva foreslår du, min elskede?
Jeg kan veien til en festival.
De har noen medisiner, varer og nytt blod.
Den eneste måten å beskytte barna på, er å sørge for at dette stedet er sikkert.
Hvis det betyr at vi må kontrollere hvor Alkenny-folket går...
...så gjør vi det.
Får jeg beskjed når det er gjort?
Ja, Deres Majestet.
Er det gjort?
Nytt fra Solgraven, Deres Majestet.
Nytt?
Store Gudsflamme,
la min gnist bli ett med din flamme
og la den stige for å møte deg.
Det er ikke over.
Vi blir borte en uke. Festivalen er noen dagsmarsjer unna.
Antia skal dra, og hun er yngre enn oss.
Haniwa, jeg tar ikke risken på at noen får vite om gaven deres.
Vi har holdt hemmeligheten vår trygg her i 17 somre.
Vel, ikke uten mistanke.
Vi holder bedre på hemmeligheter enn du tror.
Hva skal det bety?
Dere er ikke gamle nok til å dele eller spre frøene deres.
Vi vil ikke dele ekle frø.
Så vær glad for at du får bli her.
Hva skal en som meg med frø fra en blind mann?
Kom hit.
Jeg sa: Kom her.
Hvorfor snakker du på denne måten?
Jeg vet ikke. Unnskyld.
Fordi jeg elsker dere alle...
...og dere elsker meg,
ignorerer jeg visse stemmer i hodet...
...for jeg vet at dere ikke ville lyve for meg.
Ved en tilfeldighet ble du gitt evnen til å se.
Tro ikke at du er bedre fordi andre ikke kan det.
Og hold bok-ordene dine for deg selv, for noen ganger er de ondsinnede.
Mamma, disse blomstene vil råtne lenge før jeg kommer fram.
Disse blomstene er til deg, så du kan lukte på dem underveis
og finne lysten til å være med i dansen.
Hvem sier at jeg skal danse?
Tiden er overmoden, Bow. Din far og jeg danset.
Still dere opp.
-Baba? -Kjære.
Husk, Alkenny, la oss gjøre oss kjent som "folket ved fossen".
La oss ikke snakke om fortiden.
Far vel.
Hei.
Haniwa.
Ta det rolig!
Vi går mot vinden. De kan ikke høre oss.
Jeg vil gjerne at det forblir sånn.
Fornøyd?
Kofun.
Vi skal få se verden.
Hva er det?
Kanskje dette er et av de stedene der romskipet tok av og reiste til månen.
Se. Se på det hjulet.
Jeg kan ikke huske å ha lest om biler på den størrelsen.
Kom igjen, før det blir for mørkt.
Ny ull. Fin, som silke.
Tråd du kan reparere klærne dine med.
Jeg er Gudsflammens prest,
broder av ilden, som former meg som Gudsbein.
Fullbyrder av Guds vilje.
Vi har bygd dette flammens tempel.
Vi har hekser som skal brennes.
De er alle dømt for å ha lysets kraft.
Det er en heksejeger her.
Gi akt...
Nei. Dette er noe annet.
...idet vi gjør lysets hekser om til varme.
Vær så snill.
De kan jo ikke se engang.
Se på øynene deres.
De blir brent for ingenting.
-Stopp! -Vær så snill.
Dere tar feil! De kan ikke engang...
Heksejegeren fikk ikke tak i oss, men budskapet hans har spredt seg.
Skapt disipler.
Barna vil aldri være trygge.
Barna vil være trygge hjemme.
Alle tror at hjemme er trygt...
...inntil det ikke er det.
Hjelp!
Haniwa!
Sterk.
Ung.
Frisk...
For én gangs skyld er ikke fårene holdt innenfor gjerdet.
Fethin?
Fethin!
Slavehandlere!
Hva er det?
Det er slavehandlere her!
De tok Fethin! De tok den lille jenta mi!
Fethin!
De var slavehandlere!
Mamma, pappa, dere må våkne. Det er meg.
Hva gjør du her?
Mamma, jeg tror noe fælt har...
Hvor er Kofun?
Jeg tror han...
Jeg tror han har blitt tatt.
Av hvem?
Jeg tror han har blitt tatt av slavehandlere.
Hva er det du driver med?
Hvorfor har vi stanset?
Guttungen ville visst hvile.
-Det er noe galt med ham. -Jeg skal sjekke.
Nei.
Det skal jeg gjøre.
Skriker du, river jeg ut innvollene dine.
Hører du henne ikke? Hun er skadet.
Hun snubler stadig vekk, så jeg snubler.
Så ikke snuble.
Nei, vær så snill! Hun blør.
Hvordan vet du det?
Jeg er en sanser.
Jeg kan lukte blodet. Og hun halter.
Det er ikke foten hennes kundene mine er interessert i.
Opp med motet.
Vi får en god pris for denne her.
Gå!
Der! Jeg ser røyk. De følger Salvieveien.
De kommer til å forlate den.
For dere, men ikke for meg.
De vil sette spor som jeg kan se.
-Jeg samler krigere. Vi følger etter dem! -Vi har ikke tid.
Få vil komme. Jeg trenger at de vender tilbake.
Haniwa, vis vei.
Giftkjeks. Det er deres.
Er du sikker?
Helt sikker.
JEG LEVER FØLG STIEN
Mamma? Pappa?
Det er en beskjed her.
Kofun la igjen en beskjed.
Hva slags beskjed?
Hvordan gjorde han det?
Dere blir nødt til å stole på meg.
Stole på deg? Hva slags beskjed?
Kofun har skrevet en beskjed, og jeg kan lese den.
Nei. Hvorfor kan du de ordene?
Hvorfor kan du "skrevet" og "lese"?
Det er kunnskap fra kassen, mamma.
Vi åpnet den.
Vi har lært å lese og skrive.
Og vi har lest alle bøkene han etterlot seg.
Hvem åpnet den?
Jeg.
Hva sier beskjeden?
-Mamma, jeg... -Sønnen min er borte!
Jeg vil ha ham tilbake! Så hva sier den?
Vakter!
Sitt!
Hva heter du?
Kofun.
Jeg heter Fethin.
Trodde du virkelig at slavehandlerne ville hjelpe meg da du sa jeg var skadet?
Greit, ingen årsak.
Nei, jeg mente det ikke sånn.
Takk.
Forsiktig. Mange steiner.
Mamma.
Det går bra.
Ja.
Jeg ser røyk som kommer fra en bygning der framme.
-Er tårnene lagd av Gudsbein? -Ja.
Det er der de holder slavene før de selger dem.
Hvis jeg ikke finner ham nå, blir han solgt på markedet.
Hvordan vet du det, pappa?
Jeg kjenner dette stedet...
...fordi faren min var slaveholder...
...og hans far før ham.
Og for en stund var jeg det også.
Det er ikke som du tror, Haniwa. Faren din var annerledes.
Ikke si det. Det er ikke sant.
Jeg ble opplært til å lenke og piske
og slå og selge uskyldige mennesker.
Han lærte meg å torturere.
Men jeg har begravd den delen av meg, den mannen...
...dypt nede i et hull.
Men nå må jeg gjøre noe jeg sverget på aldri å gjøre.
Hva da?
Vekke ham til live.
-Jeg blir med deg. Jeg har buen min. -Nei.
Nei, min kjære.
Du må ikke se det jeg skal bli.
Jeg skal få Kofun tilbake.
Jeg kommer til å få mye Gudsbein for deg.
Mye Gudsbein.
Chet, chet!
Hva var det?
Lukk øynene.
Wech.
Den store Baba Voss.
Den store kujonen.
Den store...
...desertøren.
Endelig har min dag kommet.
Og jeg skal få hodet ditt.
Upokokohua.
Haere Mai!
Ta det.
Pappa, pass deg!
Din gutt!
Nei...
Pappa.
Det er meg.
Mamma, det er meg.
Mamma, det går bra.
-Kofun? -Det går bra.
Kofun.
Mamma, det går bra.
Det går bra.
Haniwa.
Jeg er her, mamma. Vi er her, alle sammen.
Unnskyld.
-Unnskyld for det med kassen. -Det er greit.
Unnskyld.
Mamma?
-Mag... -Nei.
Mamma!
Nei.
Mamma?
Alt vi har lært fra bøkene,
og alt vi har lært fra festivalen...
...alt vi har lært i løpet av 17 somre...
Ikke noe av det får meg til å ville dra herfra.
Og Haniwa?
Hva med deg?
En mann er død.
En ond mann...
...men likefullt død.
Jeg drepte ham
fordi jeg visste jeg kunne drepe ham og ikke bli tatt.
Alt jeg har lært...
...alt jeg har lest...
...alt sammen...
Alt sammen får meg til å ville dra herfra.
Men mamma...
...jeg er redd for...
...det jeg er og det jeg kan gjøre.
Jeg vil bare du skal vite at jeg er glad i deg, mamma.
Og jeg er glad i deg, pappa.
Og én dag blir jeg kanskje brent for den store kjeften min.
Nei.
Jeg visste det allerede.
Jeg vet det.
Jeg kjenner dere.
Barna mine...
Fordi jeg kjente ham.
Og det er på tide at jeg forteller dere om ham.
Jerlamarel.
Det er på tide med sannheten...
...for oss alle.
Han var et godt menneske.
Men noen ganger kan makt korrumpere godhet.
Jeg skal fortelle dere om ham.
Baba, gå og hent Paris.
Hun bør også høre dette.
Tekst: Sissel Drag