Řekněte mi, co víte o Jerlamarelovi a jeho dětech.
Je tam malá jeskyně. Najdeš v ní truhlu pro mé děti.
Knihy zahrabej. Po dobu 12 jar o nich nepromluvíme ani slovo.
Po 12 let skrýváte své tajemství. Dokážete udržet ještě jedno?
Jsou to knihy od vašeho skutečného otce.
Otevřela jsi truhlu. Maghra ty knihy spálí.
Tak jí to neříkej. Knihy jim předají moudrost.
Baba Voss odsoudil moji matku, tvoji sestru, k smrti na hranici.
Rozešlu zprávu o čarodějnici. Pošlu vzkaz. Třeba ho někdo najde.
Překlad titulků: Iva Krombholzová
Čet-čet!
Čet-čet-čet!
Stále poznávám tvou melodii...
...jak dáváš na pravou víc váhy než na levou.
Teď ale neklidně přešlapuješ.
To jsi dřív nedělával. Stál jsi pevně.
Život, zkušenost...
...mnou zmítají ze strany na stranu.
Vítej doma, Tamacti June.
Veličenstvo.
Má služba je u konce.
Měl jsem odsloužit 20 let.
Všechna se změnila v zimu.
Přinášíš daně?
Ano.
Skřípání ojí se rozléhalo horami.
Sto vozů plných božské kosti, obilí,
diamantů na sekery, seker na dřevo a otroků.
Jsi dobrý výběrčí.
Ale neumíš hledat čarodějníky.
Vyslýchal jsem obyvatele v každé vesnici.
Tušitelé vždy odpovídali: „Jerlamarel? Ne, to jméno neznám.“
Lháře jsem spálil na hranici.
Šířil jsi jeho jméno.
Abych ho našel.
Byl jsi jeho prorokem?
Svoláváš lidi, vyprávíš jim o jeho schopnosti,
říkáš jim jeho jméno, šíříš jeho sémě?
Jako generál tvých Věrostrážců
ti přicházím oznámit své selhání, královno...
...a jsem připraven nést důsledky.
Žádám jen o jedno.
Namísto popravy na oltáři...
...mi dovol, abych si sám vzal život...
...jako bojovník.
Veličenstvo, lid se raduje.
Stařešinové rozdělují kořist. Skladiště se plní.
Rozbíhá se trh s otroky.
Náš nejváženější generál se vrátil.
Tamacti Jun?
Ano, já, Tamacti Jun,
jsem se vrátil se stovkou vozů, ale jeden stále chybí.
Veličenstvo, nedokázal najít jediného muže, jediného kacíře,
ale vezměte v úvahu, že stovky hlasů teď vyvolávají jeho jméno.
Lorde Dune, běžte k nejvyššímu oltáři.
Svolejte lid. Oznamte, že k němu promluvím.
I já se budu radovat.
Tamacti June.
Ano.
S přihlédnutím k 20leté věrné službě...
...ti dávám svolení...
...vzít si život.
Sbohem.
Proč tu ještě stojíte, lorde Dune?
Mohla jste nařídit, že bude žít.
Povaze svého selhání rozumí lépe než vy.
Lid venku oslavuje vlastní zkázu.
Jednoho ztraceného muže.
Ne!
Naši ztracenou schopnost!
Jerlamarel je jako bůh, co za sebou ve světě nechává další bohy,
co budou plodit další bohy!
Tamacti Jun ví, o co jsme přišli.
Běžte.
Tamacti Jun!
Pojď. Je tam pod stromem.
Kdo je pod jakým stromem?
Krůty.
Obejdi je a nažeň je ke mně.
Připravena?
Počkej, tati.
Zkus tohle.
Něco jsem vyrobila.
Podle knihy. Slouží to k lovu.
Poslouchej.
A uč se.
- Trefila jsem se. Pojď. - Cože?
V jedné knize v truhle
jsem četla zajímavou věc o lidech, co kdysi obývali Ameriku.
Co je Amerika?
Tohle je jen začátek, tati. Přečetla jsem toho tolik.
Pomocí správných přístrojů a energie
bychom mohli vyrobit výkonnější zbraně, než je ta moje,
které by za hodinu zabily i sto lidí.
Taky měli bomby...
Jejich „bomby“ dokázaly vyhodit do vzduchu celá města.
Půlka tvých slov pochází z knih a nedává mi smysl.
A co ten krocan?
Krocan znamená jídlo.
Můžu chodit lovit každý den.
Mohla bych přinést i srnu.
Jako Jerlamarel.
Srnu, říkáš.
A jak bych to vysvětlil tvé matce?
Přesně tak mluví Kofun. Chce naše vědomosti tajit.
Víš, že mám srnčí rád.
Krocana nijak zvlášť.
- Chce se mi z něj spát. - Já vím, tati.
Co to děláš?
Mohla bych kohokoliv z nich kdykoliv zabít.
Neměli by tušení, jak se to stalo.
Řekli by si, že je to pomsta Božského plamene.
I když víme,
že Božský plamen je hořící koule z plynu vzdálená 150 milionů kilometrů...
- ...daleko ve vzdáleném... - Dost.
Nedal nám knihy, abychom dělali zbraně.
Jak to víš? Proč je nám tedy nechal?
Povídej, profesore.
Nech toho.
Myslíš na to někdy?
Na co?
Jaké to bude, až ho potkáme.
Jestli ho potkáme.
Tohle nám pomůže. Je to obraz světa.
Už jsem zjistila, kde jsme.
Naše řeka se vlévá do téhle velké jménem Mississippi.
A tady...
...bývalo město Pittsburgh.
- Pittsburgh. - Asi to bylo...
Průmyslové město, kde vyráběli věci z oceli.
Goddensovy Dějiny Ameriky.
Náš otec nám zanechal moudrost nashromážděnou za všechny věky lidstva,
a ty z toho děláš neuvěřitelnou nudu.
Luky a šípy jsou „nuda“.
„Nuda“ je číst a nic nedělat.
- Čet-čet! - Čet-čet-čet!
Souter Bax minulou noc...
...porodila dítě.
Ale nebylo celé.
Nedorostlo podoby člověka.
Protože jste ho, čarodějníci, prokleli!
Měli byste je upálit...
...ne je poslouchat.
Z jejího těla vyšel...
...ďábel.
A je to jejich vina.
Dítě nikdo neproklel.
Božský plamen ho přijme.
Narodilo se takové, protože nám chybí čerstvá krev.
Když tak malý kmen žije tak dlouho pospolu,
jeho krev zhoustne.
Už dávné generace věděly, že bez nové krve
se rodí stvůry.
- Zákony genetiky, DNA... - Ticho, Haniwo.
Toto dítě je varování.
Měli bychom ho uposlechnout.
Musíme se sami o sebe dělit s jinými.
Ne.
Musíme se připojit ke slavnosti a stvůry zahnat tancem.
Slavnostem se z dobrého důvodu vyhýbáme.
Venku nás pořád hledají lovci.
Zde jsme v bezpečí.
Možná bychom mohli lépe zvažovat výběr partnerů.
Je to nutné, Babo Vossi.
Už dlouho potřebujeme novou krev.
Řekl jsem, že ne.
Naši lidé jsou tu drženi příliš dlouho.
Drženi?
Jsou tu pod ochranou.
Jedno nevylučuje druhé,
zejména když panují spory nad tím,
zda tu před Věrostrážci chráníš celý kmen,
nebo jen své děti.
Naši lidé se zotavují z nemocí i bez léků.
Obešli se bez obchodování, i když potřebují nové věci.
Poradili si se vším.
Když jim zakážeš cestovat...
...začnou odsud utíkat.
Budou se sami potulovat krajinou.
A zavedou Věrostrážce přímo k nám.
Lepší bude dohlížet na to, kam chodí
a s kým se setkávají.
Co navrhuješ, lásko?
Vím, jak se dostat na slavnost.
Jsou tam k dostání léky, zboží i nová krev.
Pokud chceme ochránit Haniwu a Kofuna, musíme toto místo udržet v bezpečí.
Jestli kvůli tomu máme sledovat, kam Alkenniové chodí...
...tak ať.
Oznámíte mi, kdy bude konec?
Ano, Veličenstvo.
Už je konec?
Novinky od Slunečního hrobu, Veličenstvo.
Novinky?
Velký Božský plameni,
přijmi moji jiskru do svého plamene
a pozvedni ji k sobě.
Není konec.
Budeme pryč týden. Slavnost je odsud pár dní cesty.
Jde tam Antia, která je mladší než my.
Haniwo, nechci riskovat, že někdo odhalí tvoji schopnost.
Udrželi jsme to v tajnosti už 17 jar.
Ne bez určitých podezření.
Umíme tajemství udržet lépe než ty, mami.
Jak to myslíš?
Na sdílení a rozsévání svých zrn jste moc mladí.
Nechceme sdílet žádný odporný zrna.
Potom nemáte důvod odcházet.
Proč bych měla chtít sémě slepého muže?
Pojď sem.
Říkám, pojď sem.
Proč takhle mluvíš?
Nevím. Promiň.
Mám vás všechny ráda...
...a vy máte rádi mě...
...neposlouchám hlasy, co mi šeptají uvnitř hlavy...
...protože vím, že byste mi nelhali.
Shodou okolností jste se narodili se schopností vidět.
Nepovyšujte se na ostatní.
A nechte si svoje knihy pro sebe, protože někdy jsou slova v nich zlá.
Mami, ty květiny shnijí, ještě než se tam dostanu.
Jsou pro tebe, abys k nim mohla na cestě vonět,
aby ti daly chuť připojit se k tanci.
Kdo tvrdí, že budu tančit?
Máš nejvyšší čas, Bow. Tvůj otec a já jsme tančili.
Seřaďte se.
- Babo? - Lásko.
Pamatujte, budeme si říkat „lidé od vodopádu“.
Nebudeme mluvit o minulosti.
Šťastnou cestu.
Počkej.
Haniwo.
Zpomal!
Jsme od nich po větru. Nemohou nás slyšet.
Chci, aby to tak zůstalo.
Spokojený?
Kofune.
Uvidíme kus světa.
Co je to?
Možná odtud odletěla kosmická loď na Měsíc.
Podívej se na to kolo.
O tak velkých automobilech se v knihách nepsalo.
Pojď, než bude tma.
Čerstvá vlna. Jemná jako hedvábí.
Tkanina k opravě oděvů.
Jsem kněz Božského plamene,
bratr ohně, co mi dává tvar, jako božské kosti.
Vykonavatel Boží vůle.
Postavili jsme tento chrám plamene.
Na tomto místě jsme upalovali čarodějníky.
Všichni byli usvědčeni z toho, že vládli mocí světla.
Je tu Věrostrážce.
Pohleďte...
Ne. Tohle je jiné.
...na to, jak se čarodějníci světla promění v žár.
Prosím.
Vždyť ani nevidí.
Podívej se jim do očí.
Upalují je zbytečně.
- Přestaňte! - Prosím.
Mýlíte se! Oni ne...
Věrostrážce nás nenašel, ale jeho poselství putovalo světem.
Vychoval si žáky.
Děti nikdy nebudou v bezpečí.
V bezpečí budou doma.
Domov je bezpečný jen do chvíle...
...než jím být přestane.
Pomoc!
Haniwo!
Silný.
Mladý.
Zdravý.
Konečně někdo, kdo se neschovává za plotem.
Fethin?
Fethin!
Otrokáři!
Co se děje?
Jsou tam otrokáři!
Vzali Fethin! Moji holčičku!
Fethin!
Byli to otrokáři!
Mami, tati, vzbuďte se, to jsem já.
Co tady děláš?
Asi se stalo něco zlého...
Kde je Kofun?
Asi ho...
Asi ho odvedli.
Kdo?
Nejspíš otrokáři.
Co to děláš?
Proč jsme zastavili?
Kluk si chtěl odpočinout.
- Něco s ním není v pořádku. - Zjistím to.
Ne.
Já to zjistím.
Zakřič, a vykuchám tě.
Copak ji neslyšíš? Je zraněná.
Pořád zakopává a já s ní.
Tak nezakopávej.
Ne, prosím! Krvácí.
Jak to víš?
Jsem větřič.
Cítím krev. A navíc kulhá.
Moje zákazníky nezajímá její noha.
Máš v sobě kuráž.
Dostanu za ni dobrou cenu.
Jdeme!
Tam! Vidím kouř. Jdou po pelyňkové cestě.
Odchýlí se od ní.
Mě neoklamou.
Nechají stopu. Já ji uvidím.
- Shromáždím bojovníky. Dohoníme je! - Nemáme čas.
Moc mužů neposlechne. Musím pro ně dojít.
Veď nás, Haniwo.
Ohniště. Je jejich.
Určitě?
Rozhodně.
JSEM NAŽIVU DRŽ SE CESTY
Mami? Tati?
Tady je vzkaz.
Kofun nám nechal zprávu.
Jakou?
Jak mohl nechat zprávu?
Důvěřuj mi.
Důvěřovat? Jakou zprávu?
Napsal zprávu, kterou dokážu přečíst.
Ne. Odkud ta slova znáš?
Odkud znáš „napsal“ a „přečíst“?
Naučila jsem se to z truhly, mami.
Otevřeli jsme ji.
Naučili jsme se číst a psát.
A přečetli jsme všechny knihy, co byly uvnitř.
Kdo ji otevřel?
Já.
Co ten vzkaz říká?
- Mami, já... - Ztratil se mi syn!
Chci ho zpátky. Co je v té zprávě?
Stráže!
Sednout!
Jak se jmenuješ?
Kofun.
Já jsem Fethin.
Myslel sis, že když otrokářům řekneš o mém zranění, tak mi pomůžou?
Nemáš zač.
Tak jsem to nemyslela.
Děkuju ti.
Opatrně. Jsou tu kameny.
Mami.
Už jdu.
Ano.
Vepředu vidím z nějaké stavby vycházet kouř.
- Jsou věže z božské kosti? - Ano.
Tam drží otroky, než je prodají.
Když tam nepůjdu, prodají ho na trhu.
Jak to víš, tati?
Tohle místo znám...
...protože můj otec byl otrokář...
...stejně jako jeho otec.
A na chvíli i já.
Není to, jak myslíš, Haniwo. Tvůj otec byl jiný.
Neříkej jí to. Není to pravda.
Vychovali mě, abych svazoval, bičoval,
bil a prodával nevinné.
Naučil mě, jak mučit lidi.
Ale tu část sebe jsem dávno pohřbil...
...hluboko uvnitř.
Ale teď musím udělat něco, co jsem slíbil, že už neudělám.
Co?
Zase ji v sobě probudit.
- Můžu jít s tebou, tati. Mám luk. - Ne.
Ne, lásko.
Nesmíš vidět, v co se proměním.
Vrátím se s Kofunem.
Seženu ti mocnou božskou kost.
Mocnou božskou kost.
Čet-čet!
Co to bylo?
Zavři oči.
Wechu.
Sám velký Baba Voss.
Ten velký zbabělec.
Velký...
...dezertér.
Můj den konečně nadešel.
Dostanu tvoji hlavu.
Upokokohua.
Haere Mai!
Zvedni to.
Pozor, tati!
Tvůj syn!
Ne...
Tati.
To jsem já.
To jsem já, mami.
Jsme v pořádku.
- Kofune? - Jsme v pořádku.
Kofune.
To nic, mami.
To nic.
Haniwo.
Jsem tady, mami. Jsme tu všichni.
Je mi to líto.
Je mi to moc líto.
- Omlouvám se za tu truhlu. - To nic.
Omlouvám se.
Mami?
- Mag... - Ne.
Mami!
Ne.
Mami?
Vše, co jsme se naučili z knih,
co jsme se naučili na slavnosti...
...vše, co jsme se naučili za 17 jar...
Nic z toho mě netáhne, abych odsud odešel.
A Haniwa?
Co ty?
Zemřel člověk.
Nebyl to dobrý člověk...
...přesto, je mrtvý.
Zabila jsem ho,
protože jsem mohla... Zabít ho a nenechat se chytit.
Vše, co jsem se naučila...
...co jsem četla...
...to všechno...
mě nutí odsud odejít.
Ale, mami...
Mám strach z toho...
...co jsem a co dokážu.
Chci, abys věděla, že tě mám moc ráda.
I tebe, tati.
A jednoho dne mě moje neopatrná pusa přivede na hranici.
Ne.
Já už to vím.
Vím to.
Znám vás.
Moje děti...
Protože jsem znala jeho.
Měla bych vám o něm něco říct.
Jerlamarel.
Je čas pravdy...
...pro nás všechny.
Byl to dobrý člověk.
Ale moc někdy převáží nad dobrotou.
Povím vám o něm.
Běž pro Paris, Babo.
Měla by to slyšet taky.
Překlad titulků: Iva Krombholzová