Alkenny. Dette er vårt hjem. Vi er ett, og vi kjemper som én.
Riv muren!
Da vinteren var på hell, vandret en kvinne inn i landsbyen vår.
Hun var gravid i tredje måned. Hun sa aldri hvem faren var.
Jerlamarel.
Kjetteren du leter etter.
Heksejegerne kommer.
-Vi er fanget. -Det er vi ikke.
Det fins en annen vei ned fra fjellet.
Jerlamarel er ikke bare i live. Han har gitt sitt liv videre.
Finn hans barn, og bring dem til meg.
Tekst: Sissel Drag
Chet, chet!
Chet, chet, chet!
Vær så snill, gråt. Vær så snill, vær i live.
Hei! Nei!
Hei! Snu deg hit!
Se på meg!
Se på m...
Snu deg hit!
Snu deg!
Hvem der? Svar meg. Hvem der?
Jeg ser at barna mine er i gode hender.
Jerlamarel...
Er det deg?
Ja.
Har du kommet for å hente dem?
Nei. Jeg er en rømling.
Og jeg har en jobb å gjøre andre steder.
De vil være tryggere hos deg.
Jeg holdt meg nær for å forsikre meg om at dere fant tilfluktsstedet.
Og for å drepe bjørnene i dalen.
Jeg tror dette var den siste bjørnen.
Disse barna er en gave.
Ta godt vare på dem mens de vokser til.
Kan jeg få hånden din?
Hva er... Hva er dette?
Ved tilfluktsstedet, ved siden av fossen, er det en liten hule.
Gå inn i hulen. Der vil du finne en kasse.
Jeg har gitt deg nøkkelen til kassen.
Snakk med Paris.
Fortell henne at innholdet i kassen er til barna mine.
Kassen skal åpnes når de er 12 somre gamle.
Gamle nok til å forstå det den inneholder.
Hva inneholder den?
Kunnskap.
Kunnskap som vil starte en ny verden.
Enda bedre enn våre forfedres verden.
Én dag skal vi være sammen.
Gi dem navnene Haniwa og Kofun.
Da vil jeg kjenne dem når de kommer til meg.
Og når vil de komme til deg?
Svarene er i kassen.
Vent. Jerlamarel.
Jerlamarel!
Jerlamarel.
Jerlamarel!
Jeg hørte nettopp Baba Voss rope navnet til heksen.
Plager det deg ikke?
-Fins det ingen lov på dette stedet? -Vi er langt unna loven her.
Det er Baba Voss som bestemmer nå. Vi våger ikke krenke ham.
Baba Voss er ikke loven.
Gud er loven.
Kanskje vi er langt unna Gud også.
Det var Baba Voss og Paris som dømte min mor...
...din egen søster, til bålet.
For hva da?
Fordi hun stilte spørsmålstegn ved om det var klokt å la en mann som ham,
en fremmed som ikke ville snakke om fortiden sin, styre landsbyen?
De brant henne fordi de fryktet at hun snakket sant.
Gud glemmer ikke slikt.
Og om han gjorde det...
...gjør aldri jeg det.
Hvor har du vært?
Baba Voss?
Hva har skjedd?
Bare sannheten.
Sett deg, min elskede.
Hvorfor?
Fordi Jerlamarel... har skjedd.
Det står at vi finner henne ved enden av den falne trestammen.
Jeg har bare hørt historier.
Jeg visste ikke engang at vi hadde en skygge i landsbyen.
Det er derfor skygger er skygger. Ingen vet hvem de er.
Men Alkenny har alltid hatt en skygge.
Jeg la en beskjed til henne på alteret, og da jeg kom tilbake, var den borte.
Hun vil være her.
Og hvordan vet du at den kommer?
Jeg vet ikke. Jeg har aldri gjort dette før.
Jeg antar at hun vil la oss få vite det.
Hvorfor sier du "hun"?
Fordi skygger alltid er kvinner. Menn er for klossete.
Hvem tror du det er, da?
Antakeligvis noen vi snakker med hver dag.
Noen som har evnen til å skjule kroppen sin.
Ingen kan både være og ikke være på én gang.
Hun beveger seg bare når andre beveger seg.
Selv ikke Ayuraer kan høre henne.
Hun tømmer seg for tanker. Ikke engang spåere kan sanse henne.
Hun er et annet sted, umulig å oppdage.
Til og med hunder tror de er steiner.
Hun er her.
Skygge...
Jeg hilser deg.
Skygge, jeg må be deg skygge noen, noen i landsbyen,
og rapportere alt du hører.
Hun svarer ikke før du overgir deg.
Stå stille!
Skygge, vil du gjøre som jeg sier?
Er det et ja?
To for "ja", ett for "nei"?
Skygge, personen er Paris.
Vi tror hun er en heks. Vi trenger bevis.
Kan du skygge en heks?
Og hvordan skal vi betale deg?
Skygge?
"En ny verden", sa han.
Kanskje opprettelsen av en ny verden vil ødelegge den gamle.
Det er bare en kasse, elskede.
Hva er det?
Den er til barna. Kanskje det er en leke.
Nei. Den har en mening.
Alt han gjør har en mening.
En mening jeg aldri vil kunne forstå.
Jeg er god til å ta vare på, ikke til å forstå.
Jeg ville alltid valgt en mann som kan ta vare på meg
framfor en mann som forstår meg.
Paris?
Ja.
Mannen din inviterte meg.
Selveste Jerlamarel sa vi måtte rådføre oss med henne.
Kom.
Hva mer er det i kassen?
Denne beskjeden sier at det som er øverst, må være øverst,
og det som er nederst, nederst.
Hvordan lager vi en ny verden av bark?
Heller ikke brisen gir noen bilder.
Mer av det samme.
Paris.
Hva? Vet du hva dette er?
Ja.
Dette er... Dette er bøker.
Hva er bøker?
Min bestemor fortalte meg historier som hennes bestemors bestemor fortalte henne.
Jeg drømte dem med henne.
Bøker har den hellige form.
De er tause, og likevel snakker de direkte til fantasien.
Du kan brenne dem, men de har mer makt enn ilden.
De urgamles kunnskap er lagt i dem.
Hemmeligheter fra synets tidsalder.
Min bestemors bestemor hadde egne bøker.
Men heksejegeren brant dem alle.
Jeg trodde alle bøker var blitt brent.
Jerlamarel sa vi måtte vente tolv somre
før vi gir dem til barna.
Han må tro at de har arvet hans evne til å høre stillhet.
Han kan tro, men det gjør det ikke sant.
Barna mine kan ikke være forhekset.
Forhekset?
Vi er her, alene for alltid, i en landsby full av overtro.
Kanskje barna dine ikke blir her for alltid.
Hva skal det bety?
Hva skal det bety, Paris?
Inntil vi vet med sikkerhet at de har evnen,
må det ikke herske uenighet mellom oss.
Vi må grave dem ned som dyrebare frø.
For de er en gave fra Jerlamarel.
Og Jerlamarels gaver er alltid gode.
Vet du noe annet, Maghra?
Baba Voss,
begrav bøkene ved hyasinten.
Og i de neste 12 somrene ytrer vi ikke ett ord om dette.
Vi er ikke alene.
Skygge?
Skygge.
Jeg fikk beskjeden din.
Jeg er her.
Er du der?
Skygge?
Hun ville ikke snakke.
Hun knyttet det hun hørte.
Det var tre personer til stede. Baba Voss, Paris og Maghra.
De snakket om barna.
Hva med heksen?
Barna.
De gråter, de spiser, de pludrer, ingenting annet.
Det var dette hun sa.
Skyggen lyver!
Det kan være så.
Hun vil kanskje ikke svare på spørsmålene mine.
Men jeg skal sende bud om en heks.
Og så kan heksejegerne spørre dem...
Bud? Hvordan skal du sende bud?
En beskjed.
Den vil bli fraktet nedover med elven gjennom mange dalfører.
Hvem vet hvem som finner den?
En bever vil finne den.
Men jeg skal gjøre det to ganger om dagen.
Tre ganger om dagen.
Og én dag vil våre bønner bli hørt.
Det fins så mange daler og elver. Det vil ta mange år.
Kanskje.
Men vi vil bevare håpet.
Hold!
Min venn.
Visste jeg ville finne deg her ute, helt alene.
Hvordan går det med deg?
Alt er vel.
Bra.
Og med deg?
Er alt vel med deg også?
Vil du virkelig vite det?
Selvsagt.
Det går ikke så bra.
Jeg har vansker med å få sove.
Det var leit å høre.
Du skjønner, jeg hører ting i løpet av dagen som holder meg våken.
Hva slags ting?
Jeg kan føle en stor mistillit rundt meg.
Jeg frykter at noen kan ha strukket seg langt
for å spionere på meg og mine nærmeste, i mitt eget hjem.
Det er svært usannsynlig.
Det er ingen hemmelighet at du og din tante bærer nag til meg og mine.
Jeg tenkte at hvis det fantes noen med så dårlig dømmekraft at de vil provosere meg,
ville du, av alle mennesker, vite hvem de var.
Men det gjør du ikke, gjør du vel?
Nei, jeg gjør ikke det.
Bra. Det er bra.
Jeg vil at du skal huske at jeg er loven her.
Alle og enhver kan komme til meg og si hva de mener,
og hvis snakker direkte til meg,
vil de møte en rettferdig mann.
Den mannen jeg er akkurat nå.
Men hvis jeg hører hvisking i vinden,
og jeg må selv finne ut hvem som snakker,
vil han eller hun møte den mannen jeg en gang var.
En mann med sans for blod og frykt.
Hvis noen har noe de ønsker å si, Gether Bax,
så fortell dem at de skal finne meg og si det...
...før jeg finner dem først.
Hør!
Dere har ikke gitt meg den informasjonen jeg ba om.
Og dere har mistet hjemmene deres.
Snakk nå, så dere ikke mister livene deres også.
Fortell meg hva dere vet om kjetteren og djevelen ved navn Jerlamarel.
Fortell meg hva dere vet om barna hans.
Vi... vi hører ingenting.
Jeg ber deg, la oss være.
Hvis dere ikke hører noe, har jeg ingen nytte av ørene deres.
Budbringer!
En rapport til dronningen.
"Vi har søkt i fjellene i Solgravens land i flere måneder nå.
Vi ber Gud om rettledning hele tiden,
men vi får ingen ord, ingen spor, ingen markører, intet håp.
Men landsbyene i Solgravens verden ligger spredt.
Det er mange fjell og bortgjemte platåer.
Folket frykter bjørner og løver, og holder seg innenfor forsvarsverkene sine.
Så det er med tungt hjerte jeg nå ber om dine instrukser.
Er oppdraget avsluttet?
Jeg mener det nå er nytteløst.
Jeg ber ydmykt om tillatelse til å vende tilbake til Payan.
Din hengivne tjener, Tamacti Jun."
Må jeg få lese meldingen selv?
-Jeg leste hele meldingen. -Gi den til meg.
Jeg har svært følsomme fingre. Noe kan ha unnsluppet deg.
Den første armlengden er fra Tamacti Jun.
Den andre armlengden er det ikke.
Tamacti Jun er aldri ydmyk, han er ingen tjener,
og fordi vi har en hemmelig avtale,
knytter han alltid et hjerte hver tiende for å unngå falskneri,
og dette, min hellige Lord Sak, er et falskneri.
Andre skrev det. Du ble sendt. Knel.
-Deres Majestet... -Jeg sa knel!
Tamacti Jun er kongelig skatteoppkrever og heksejeger.
Han er forordnet til å tjene i 20 somre, og 20 somre skal han tjene.
Og hver eneste dag i tjeneste vil han jakte på Jerlamarel.
For hat og hevn er de to ville hestene som drar vognen hans.
Hvem sendte deg for å lyve til meg?
Andre som bekymrer seg.
Hvilke andre?
Andre som ønsker å få deg til å ta til fornuft, Deres Majestet.
Deres Majestet, kjetteren Jerlamarel er tapt.
Vi har problemer her.
Den hellige kraften svinner inn.
Vann kommer gjennom sprekker i den evige veggen,
og nivået stiger.
Gudene synger kun med to stemmer nå.
Folket stiller spørsmålstegn ved makten din.
Du trenger hæren din her, Deres Majestet.
Hvem knyttet de falske knutene?
Lord Carne.
Lady Zee.
Og flere?
Nei.
Du fikk løgnene dine i vrangstrupen.
Jeg vil be.
Jerlamarel, min eneste sanne kjærlighet.
En gang i tiden ba jeg slik sammen med deg.
En gang i tiden snakket vi sammen uten ord...
...men du snakker ikke med meg lenger.
Så jeg skal snakke til deg i bønn.
Jerlamarel... kom hjem i fred
og kom dine forfølgere i forkjøpet til min kropp.
Jeg skal tilgi deg dine synder.
Kom tilbake og gi meg barn med kraften, din kraft.
Jeg skal forkynne kjetteriet om Synet.
Jeg skal fornekte gudene.
For våre barn skal være guder.
Og jeg skal være guden du en gang i tiden avviste.
I all evighet.
Vær vitne til...
Lord Carne og Lady Zee,
hvis troskap jeg trodde jeg hadde.
Vær så snill, Deres Majestet!
De er funnet skyldige i forræderi og falskneri.
Vi sa bare det som er sant.
Det dere alle vet er sant.
Hun tenker bare på Jerlamarel, mens her hjemme
bryter maskinene sammen, vannet stiger.
Hun er ingen gu...
Det er sant.
Kampen jeg utkjemper for å redde livene deres
og for redde den hellige by Payan, er en hard kamp.
Men jeg utkjemper den fordi det er loddet til min ætt.
Slik Gud har instruert meg, er jeg en gud så lenge han tillater det.
Så som Guds hånd på jorden, stagger jeg undergangen,
varmer opp vinteren, kjøler ned sommeren, gjør gjerdene våre magiske
overfor løver og bjørner som ellers ville tilintetgjort barna deres...
...selv med fulle mager.
Men den største kampen jeg utkjemper, er mot lyset,
en kraft som setter mennesket over Gud,
en kraft som kunne, nok en gang,
legge en gjenopprettet verden i lenker.
Våre hærer er ute i felten og bekjemper disse lysets djevler.
Vi skulle ære dem.
Ikke hviske om forræderi bak deres rygg.
Å sette seg opp mot meg,
er å påskynde lysets og tilintetgjørelsens tilbakekomst.
Det kan ikke tilgis.
Med beklagelse, gamle venner...
Gå.
Vi er Payan
Vi er hellige
Vi er de utvalgte
-Vi er, vi er, vi er -Vi er, vi er, vi er
Vi er Payan
Vi er hellige
Vi er de utvalgte
-Vi er -Vi er
TRE ÅR SENERE
Jeg har med nyper til barna.
Maghra...
-jeg kan føle... -Ja.
Ja, det gjør du.
Du føler sorg, og kanskje noe glede, men mest sorg.
Her.
Favorittleken deres.
Legg den et sted, hvor som helst, bare gjør det stille.
Haniwa, Kofun, hvor er leken deres?
Finn leken deres.
Har du den?
Flink jente.
Gi den til tante Paris.
Gå og lek.
Og hvis jeg dekker over øynene deres, får de det ikke til.
Jeg har visst det lenge.
Jeg har bare latt som om jeg ikke visste.
Og nå er det ingen tvil.
Til hvem?
Baba!
Kom hit, mine kjære. Kom.
Dere kan gå ut og leke.
Jeg kommer straks.
Jeg har visst det siden Haniwa grep hånden min
og fortalte at solen hadde en søster som kom ut for å leke om natten.
Jeg vet det.
Så det Jerlamarel sa til deg var sant, Baba Voss.
Disse tvillingene er starten på en ny verden.
Jeg syns vi skal kunngjøre sannheten.
De er barna mine.
Souter Bax og Gether Bax hevder allerede at vi er hekser.
De har venner, flere og flere.
Jeg syns vi skal holde sannheten skjult.
Jerlamarel sa 12 somre.
Vi sier ingenting før det.
Og fram til da skal de leve med øynene lukket.
Det var en gang
fire brødre og søstre som levde lykkelig sammen i en landsby,
akkurat som vår.
De jobbet sammen hver dag.
Én lagde den mest velduftende parfyme.
En annen lagde de søteste kaker.
En annen spilte den vakreste musikk.
Og den fjerde vevde silke til laken og kjoler
som kjentes som varm snø.
Og alle jobbet sammen med glede, hver dag,
og de kranglet aldri.
Men så én dag
kom det en gutt som sa at han var deres lenge savnede eldre bror.
Men da søstrene og brødrene spurte ham hva han gjorde,
sa han at han fortalte sannheten til folk.
"Hvilken sannhet?", spurte de.
"Vel", svarte han...
"Jeg kunne fortelle dere at én av dere er veldig vakker,
én er ganske pen, én er alminnelig,
og én av dere er veldig stygg."
Familien ble forundret over ordene hans,
for, om dere ikke allerede har gjettet det, het brødrene og søstrene
Lukt, Smak,
Lyd og Berøring.
Og det fantes ikke "stygt" eller "pent" i deres verden.
"Men hvem av oss er hvem?", spurte de ham, sin bror.
"Vel, siden dere ikke kan vite det, er det ikke noe å bry seg om", svarte han.
Og med det la han i vei.
"Vent! Hva heter du?", ropte de etter ham.
"Jeg heter Syn", svarte han.
Og med det red han av sted, og lot dem stå igjen og undre seg.
Snart begynte familien å krangle om hvem som var den vakre
og hvem som var den stygge.
Hver av dem brukte så mye tid på å lure på det Syn hadde sagt
at parfymen mistet duften sin,
kakene mistet smaken sin,
musikken mistet all harmoni
og silken ble slitt og revnet.
Inntil de én dag endelig kom sammen igjen,
og bestemte seg for at de skulle glemme det Syn hadde sagt.
For før han kom, hadde de alle vært glade og fornøyde.
Og snart var de fornøyde igjen.
For de bestemte seg for at fire var akkurat passe.
Og så levde de lykkelig alle sine dager.
Hei!
Hei.
Jeg har med en gave som tvillingene kan dele
på bursdagen deres i morgen.
Du har ikke snakket om det siden isen brøt på elven.
Om hva da?
Vi har ventet på at denne dagen skulle komme.
Tolv år, Maghra.
Du står selvfølgelig fritt til å gjøre som du vil.
Det var da snilt av deg, Paris.
Hvis du mener de fortsatt er for unge, hvor lenge vil du vente?
Baba Voss og jeg har tatt en beslutning.
Det som er begravet, forblir begravet... for alltid.
Er det dét dere velger?
Det er dét vi velger.
Ingenting får komme mellom oss, ikke engang du.
Så de skal bare gå rundt med øynene lukket og vokse opp,
leve, dø her.
-Og bare her... -For å leve!
Det er det som gjelder. Er det ikke det, Paris?
Det er det jeg ønsker for dem, at de får leve.
Hvis hemmeligheten deres ble kjent,
hvis noe fra den kassen avslørte dem,
hvis noe, hva som helst, skulle skje, og tusen andre "hvis-er",
ville de bli brent.
Eller hvis bøkene i den kassen sa at de skulle forlate landsbyen
og de ble føde for løver og bjørner,
ville de dø.
Og når du er død, er øynene dine lukket for alltid.
Én dag vil noen finne oss, finne dem.
Maghra, de trenger å være forberedt.
-Nok! -Nei, ikke nok!
Dette livet er ikke nok.
Unnskyldningene dine er ikke nok.
Jeg trenger ikke gi deg noen unnskyldninger.
Hva med Jerlamarel?
Jerlamarel? Jerlamarel oppdro ikke disse barna.
Han stanset ikke feberen deres.
Han elsket dem ikke i søvn, for han var borte, på vandring.
Stemmen din.
Du hater ham.
Hvorfor?
Maghra?
Og hvorfor tar du hatet ditt ut på dem?
Mamma!
Gå din vei, Paris.
Jeg vil være sammen med barna mine.
Paris.
Hei, kom inn. Kom og sett dere.
Å, barna mine.
Store barna mine, gratulerer med dagen.
Dere fyller 12 i dag.
Du store.
I 12 år har dere holdt på en hemmelighet.
Og dere har bevart den godt.
Kan dere holde på én til?
Hva er det?
Den er til dere og bare dere.
Det er den største bursdagsgaven gjennom tidene.
Hva er dette?
Bøker.
Vi tror de er bøker.
Her er instruksjonene som vil vise dere hvordan dere hører det bøkene sier.
Instruksjoner fra hvem da?
Fra faren deres.
Hva vet pappa om dette?
Nei.
Fra den ekte faren deres.
Hva?
Jeg vet bare det moren deres har fortalt meg.
Jeg hadde håpet at hun skulle fortelle det selv.
Vi har allerede en far.
Jeg vet det, som elsker dere svært høyt, Kofun.
Haniwa...
Det fins også en mann
som reddet moren deres i en snøstorm.
Det er historien hun fortalte.
Hun hadde gått seg vill, og han reddet henne.
Og han ble hos henne.
Og da hun kom til landsbyen vår,
var dere to, tvillinger, allerede inni henne.
-Han heter Jerlamarel. -Nei.
-Vent, Haniwa. -Kofun.
Han kan ikke fortelle det til noen.
Her. Ta beskjeden og les den.
Du er modig. Gå.
Kanskje vi er hekser.
Kanskje fortellingene om synet er sanne.
Nei.
Jeg holder sannheten i hendene mine.
Snart vil jeg få vite, og det vil ikke du.
Les.
"Det var en gang
da nesten alle mennesker hadde evnen som dere har.
Menneskene brukte denne evnen, og tankens kraft,
til å erobre verden.
De bygde maskiner som kunne fly,
maskiner som kunne snakke sammen over enorme avstander.
De reiste til og med fra jorden i store skip.
Så stor var deres makt at de begynte å bli for mange for jorden og ødelegge den.
Noen sier at Gud tok synet fra dem for å redde planeten fra tilintetgjørelse.
Men etter så mange år er lysets gave i ferd med å gjenvinnes,
kun gitt til noen utvalgte med instrukser om å gjenoppbygge verden.
Jeg er deres far.
Og jeg har gitt denne gaven videre til dere.
Det er deres plikt å ta den i bruk.
Lær fra bøkene jeg har etterlatt til dere.
Jeg har valgt dem ut med omhu.
Jeg har også lagt ved instrukser om hvor dere skal gå
når dere føler dere er sterke nok til å forlate landsbyen.
Når dere kommer, er jeg der og venter på dere.
Sammen skal vi starte en ny verden.
Av hele mitt hjerte, deres kjærlige far...
Jerlamarel."
Hva skal vi gjøre?
Du åpnet kassen.
Ja, Baba Voss.
Uten tillatelse.
Jerlamarel reddet livene deres fra en bjørn, og ditt også.
Han bygde en bro.
Og førte stammen vår i sikkerhet.
Og han ba deg om én ting.
"La dem få lære."
La dem få oppdage sannheten.
La dem deretter få velge.
Maghra brenner bøkene.
-Så ikke si noe til henne. -Vil du jeg skal lyve?
I mange år har du sagt til tvillingene at du er deres far, av godhet.
Nå må du være god mot Maghra.
Taushet er ingen løgn.
Jeg hørte de snakket om å dra.
Du vet at de må det en dag.
-Og når de drar... -Nei.
Når de drar, vil bøkene gi dem kunnskap.
Baba Voss, du er et godt menneske.
-Men du har ikke alltid vært det. -Nå holder det.
Bare fordi vi skjuler oss her, betyr ikke det at verden har endret seg.
Men tvillingene, Baba, tvillingene kan være forandringen.
De er håpet, Baba.
Tenk på de tingene du har vært vitne til.
Tenk på ugjerningene du har begått.
Gi verden det du skylder den, Baba.
Taushet er ingen løgn.
Baba?
Spar på kubben. Jeg skal holde deg varm.
Er alt i orden?
Ja. Alt er i orden.
Kom og legg deg.
Hva har du?
DREP IKKE EN SANGFUGL
Du?
Tekst: Sissel Drag