Alkenid. See on meie kodu. Me hoiame ühte ja võitleme kui üks mees.
Müürilt ära!
Talve lõpus eksles meie külla naine.
Ta oli kolmandat kuud käimal. Ta ei öelnud, kes on tema lapse isa.
Jerlamarel.
See ketser, keda te otsinud olete.
Nõialeidjad on teel.
Me oleme lõksus. - Ei ole.
Mäelt saab ka teisiti lahkuda.
Jerlamarel on ikka veel elus. Ta on ka oma elu edasi andnud.
Leidke tema lapsed ja tooge nad minu ette.
Tõlkinud Janno Buschmann
Hoplaa-hei!
Palun nuta. Palun ole elus.
Hei! Ei!
Hei! Näoga minu poole!
Hei! Vaata mind!
Vaata...
Hei! Näoga minu poole!
Minu poole!
Kes seal on? Vasta mulle. Kes seal on?
Nagu näha, on mu lapsed heades kätes.
Jerlamarel...
Sina või?
Jah.
Kas tulid neid ära viima?
Ei. Ma olen põgenik.
Mul on mujal tegemist.
Neil on sinu juures turvalisem.
Ma püsisin lähedal ja veendusin, et te varjupaiga leiaksite.
Ja tapsin orus karusid.
See oli ilmselt viimane karu.
Need lapsed on kingitus.
Hoia neid hästi, kui nad kasvavad.
Siruta käsi ette.
Mis... Mis see on?
Varjupaigas on kose kõrval väike koobas.
Roni sisse. Sa leiad sealt kasti.
Ma andsin sulle võtme kasti avamiseks.
Räägi Parisega.
Ütle talle, et kasti sisu on minu laste jaoks.
Ava kast, kui nad on 12 suve vanad.
Küllalt vanad, et selle sisu mõista.
Mis kastis on?
Teadmised.
Teadmised, millest sünnib uus maailm.
Parem kui esivanemate maailm.
Kunagi oleme me kõik koos.
Nende nimed olgu Haniwa ja Kofun.
Siis tunnen ma nad ära, kui kohtume.
Millal te kohtute?
Vastused on kastis.
Oota. Jerlamarel.
Jerlamarel!
Jerlamarel.
Jerlamarel!
Ma kuulsin, kuidas Baba Voss nõia nime hüüdis.
Kas see ei häiri sind?
Kas siin seadused ei kehti? - Seadused jäävad siit kaugele.
Baba Voss on meie juht. Ära solva teda.
Baba Voss ei tee seadusi.
Jumal teeb seadusi.
Ehk oleme siin ka jumalast kaugel.
Baba Voss ja Paris olid need, kes saatsid minu ema...
sinu lihase õe tuleriidale.
Mille eest?
Sest tema arust polnud tark tegu lasta temasugusel mehel,
oma minevikku varjaval võõral, külavanemaks saada?
Nad põletasid ta ära, sest nad pelgasid, et ta räägib tõtt.
Jumal ei kaota neid asju silmist.
Ja isegi kui tema seda teeb...
siis mina mitte iial.
Kus sa käisid?
Baba Voss?
Mis juhtus?
Räägi tõtt.
Istu, mu arm.
Miks?
Sest Jerlamarel... juhtus.
Me leiame ta langenud puutüve lõpust.
Ma olen ainult jutte kuulnud.
Ma ei teadnudki, et meie külas elab Vari.
Varjud on Varjud, sest keegi ei tea, kes nad on.
Aga alkenitel on alati Vari olnud.
Ma jätsin talle altarile kirja. Kui naasin, oli see kadunud.
Ta tuleb siia.
Kuidas sa aru saad, millal ta saabub?
Ei tea. Ma pole seda varem teinud.
Arvata võib, et varjulanna teadustab ennast meile.
Miks sa teda naiseks pead?
Sest Varjud on alati naised. Mehed on liiga kohmakad.
Kes ta siis sinu arust on?
Küllap räägime me temaga iga päev.
Tal on võime oma keha varjata.
Keegi ei saa samaaegselt olla ja mitte olla.
Ta liigub ainult teistega koos.
Isegi ajuurad ei kuule teda.
Ta puhastab ennast mõtetest. Isegi aistijad ei taju teda.
Ta on teises kohas, avastamatu.
Isegi koerad peavad neid kivideks.
Ta on siin.
Vari...
Ma tervitan sind.
Vari, ma tahan, et sa külas kedagi jälitaksid
ja mulle kõigest teada annaksid.
Ta ei vasta, enne kui sa kuuletud.
Seisa paigal!
Vari, kas sa teed seda, mida ma palusin?
Kas ta ütles jah?
Kaks korda on "jah", üks kord "ei". Jah?
Vari, see inimene on Paris.
Me peame teda nõiaks ja vajame tõestust.
Kas sa saad nõida jälitada?
Vari, kas sa saad nõida jälitada?
Ja kuidas sulle tasuda?
Vari?
Ta ütles, et "uus maailm"?
Võibolla vana maailm hävineb uue maailma loomisel.
See on kõigest üks kast.
Mis see on?
See on lastele. Võimalik, et mänguasi.
Ei. Sellel peab tähendus olema.
Kõigel, mida ta teeb, on tähendus.
Selle tähendust ei mõista ma kunagi.
Ma oskan hoolida, aga mõista mitte.
Baba Voss, ma eelistan alati meest, kes minust hoolib,
mehele, kes mind mõistab.
Paris?
Jah.
Sinu mees kutsus mu.
Jerlamarel ütles, et me peame temaga nõu pidama.
Tule.
Mis kastis veel on?
AABITS
Sõnum ütleb, et tuleb hoida pealpool seda, mis on peal,
ja hoida põhjas seda, mis on põhjas.
Kuidas puukoorest uus maailm teha?
Ka tuul ei too nägemusi.
Ja palju muud sarnast.
Paris.
Mis on? Kas sa tead, mis need on?
Jah.
Need... Need on raamatud.
Mis on raamatud?
Minu vanaema rääkis mulle jutte, mida tema vanaema vanaema talle rääkis.
Ma nägin neid koos temaga unes.
Raamatud on püha kujuga.
Nad vaikivad, aga ometi kõnelevad otse kujutlusvõimega.
Neid võib põletada, aga nad on tulest võimsamad.
Nendesse on kätketud kõik esivanemate teadmised.
Saladused nägemise ajastust.
Minu vanaema vanaemal oli raamatuid.
Aga nõialeidja põletas need ära.
Ma arvasin, et kõik raamatud on põletatud.
Jerlamarel käskis 12 suve oodata,
enne kui need lastele anname.
Ta usub, et nad pärisid tema võime vaikust kuulata.
Ta võib seda uskuda, aga see pole tingimata tõsi.
Äkki pole mu lapsed sedasi neetud.
Neetud?
Me elame siin igavesti ja omapead ebausku täis külas.
Äkki ei jää lapsed igaveseks.
Mis mõttes?
Mis mõttes, Paris?
Kuni me kindlalt teame, et neil on see võime,
ei tohi meie vahel tülisid olla.
Me peame need maha matma nagu kallid seemned.
Sest nad on Jerlamareli kingitus.
Ja Jerlamareli kingitused on alati head.
Kas sa tead midagi muud, Maghra?
Baba Voss...
Mata raamatud hüatsindipuu kõrvale.
Ja kaksteist suve ei räägi me sellest mitte sõnagi.
Me pole üksinda.
Vari?
Vari.
Ma sain su sõnumi kätte.
Ma olen siin.
Kas sina oled seal?
Vari?
Ta ei rääkinud.
Ta sidus, mida kuulis.
Kolmekesi olid kohal Baba Voss, Paris ja Maghra.
Nad rääkisid lastest.
Nõia omadest?
Lastest.
Nad nutavad, söövad ja koogavad, ei midagi muud.
Nii ta ütles.
Vari valetab!
Sul võib õigus olla.
Ehk ei vasta ta mu küsimustele.
Aga ma saadan uudise nõiast.
Siis võivad nõialeidjad küsida...
Uudise? Kuidas sa uudise saadad?
Sõnumi.
See voolab allajõge läbi kümnekonna oru.
Kes teab, kes selle leiab?
Kobras leiab.
Ma teen seda kaks korda päevas.
Kolm korda päevas.
Ja ühel päeval saavad meie palved vastuse.
On nii palju orgusid ja jõgesid. See kestab aastaid.
Võimalik.
Aga meil on lootust.
Paigal!
Sõber.
Ma teadsin, et leian su siit üksinda.
Kuidas sul läheb?
Kõik on hästi.
Tore.
Ja sinul?
Kas ka sinul on kõik hästi?
Kas tahad tõesti teada?
Muidugi.
Mul ei lähe üldsegi hästi.
Ma ei saa sõba silmale.
Kahju kuulda.
Ma kuulen päeval asju, mis mind ärkvel hoiavad.
Milliseid asju?
Ma tajun enda ümber suurt usaldamatust.
Ma kardan, et keegi nägi suurt vaeva,
et luurata minu enda kodus minu ja mu lähedaste järele.
See on väga ebatõenäoline.
Pole mingi saladus, et sina ja su tädi ei salli mind ja mu perekonda.
Ma arvasin, et kui keegi soovib mind järelemõtlematult provotseerida,
siis võiksid just sina teda tunda.
Aga sa ei tunne, ega ju?
Ei. Ei tunne.
Hästi. Väga hästi.
Ära unusta, et mina olen siin seadus.
Igaüks võib minu juurde tulla ja suu puhtaks rääkida.
Ja kui nad kõnelevad näoga minu poole,
siis olen ma õiglane ja sirgemeelne.
Selline nagu praegu.
Aga kui ma kuulen tuules sosinaid
ja pean rääkija ise välja nuhkima,
siis võib see mees või naine leida eest minu varasema mina.
Sellise mehe, kellele on meeltmööda veri ja hirmuteod.
Kui kellelgi on midagi öelda, siis palun sind, Gether Bax,
käsi tal mind üles otsida ja seda öelda...
Enne kui mina nad leian.
Kuulake mind!
Te ei suutnud hankida mulle infot, mida ma palusin.
Ja te kaotasite oma kodud.
Kõnelege kohe, et te ka oma elu ei kaotaks.
Öelge mulle, mida te teate ketserist ja saatanast, kelle nimi on Jerlamarel.
Öelge mulle, mida te teate tema lastest.
Me... me pole midagi kuulnud.
Palun jätke meid rahule.
Kui sa pole midagi kuulnud, siis pole mul sinu kõrvadest kasu.
Kuller!
Ettekanne kuningannale.
"Me oleme mitu kuud Päikesehaua maa mägedes otsinud.
Me palvetame alati, et jumal meid juhiks,
aga pole tulnud ühtegi sõna, lõhna, märki ega lootust.
Aga Päikesehaua maa külad on hajali.
Seal on palju mägesid ja tundmatuid platoosid.
Inimesed kardavad karusid ja lõvisid ning elavad oma kaitserajatiste taga.
Ja sestap ootan ma nüüd raske südamega teilt juhtnööre.
Kas missioon on läbi?
Ma pean seda nüüd lootusetuks.
Ma palun alandlikult luba paiade maale naasta.
Igavesti teie pühendunud teener, Tamacti Jun."
Kas ma võin ise lugeda?
Ma lugesin otsast lõpuni ette. - Anna siia.
Mul on väga tundlikud sõrmed. Äkki jäi midagi vahele.
Esimene küünrapikkus on tõesti Tamacti Junilt.
Teine küünrapikkus mitte.
Tamacti Jun pole kunagi alandlik ega teener.
Minul ja Tamactil on salakokkuleppe,
et ta seob võltsingute vältimiseks südamed vahele.
See, Püha Lord Sak, on aga võltsing.
Teiste kirjutatud. Põlvita.
Teie majesteet... - Põlvita!
Tamacti Jun on kuninglik maksukoguja ja kuninglik nõialeidja.
Ta tuli siia 20-ks suveks teenima ja nii kauaks ta jääbki.
Ja oma teenistuskäigu kõik päevad kulutab ta Jerlamareli jahtimiseks.
Sest vihkamine ja kättemaks on kaks mustangi, mis tema kaarikut veavad.
Kes saatis sind mulle valetama?
Teised, kes on mures.
Millised teised?
Teised, kes soovivad teile mõistuse pähe panna.
Majesteet, ketser Jerlamarel on kadunud.
Meil on siin probleeme.
Püha vägi hääbub.
Igavese müüri pragudest immitseb vett
ja veetase kerkib.
Jumalad laulavad nüüd ainult kahe häälega.
Rahvas kahtleb teie võimus.
Teie sõjaväge on siin vaja, majesteet.
Kes sidus võltssõlmed?
Lord Carne.
Leedi Zee.
Ja kes veel?
Ei keegi.
Lämbu omaenda valede kätte.
Ma soovin palvetada.
Jerlamarel, mu ainus tõeline armastus.
Kunagi palvetasin ma siin koos sinuga.
Kunagi kõnelesime me teineteisega sõnatult.
Aga sa ei kõnele enam minuga.
Seepärast pöördun ma palves su poole.
Jerlamarel... Tule rahus koju.
Jõua minu juurde enne jälitajaid.
Ma andestan su patud.
Tule tagasi ja anna mulle lapsi selle väega, oma väega.
Ma kuulutan silmanägemise õigeks.
Ma ütlen jumalatest lahti.
Sest meie lastest saavad jumalad.
Ja minust saab jumal, kellest sa kunagi lahti ütlesid.
Igavesest ajast igavesti.
Vaadake...
Lord Carne ja leedi Zee,
keda ma pidasin mulle ustavateks.
Palun, Teie Majesteet!
Ma mõistsin nad süüdi reetmises ja võltsimises.
Me rääkisime ainult tõtt.
Te kõik teate seda tõde.
Ta mõtleb ainult Jerlamareli peale, sellal kui siin kodus
masinad lagunevad ja vesi kerkib.
Ta pole juma...
See on tõsi.
Lahing, mida ma pean teie elude
ja teie püha Paia linna päästmiseks, on ränk lahing.
Aga ma võitlen edasi, sest see on minu soole ette määratud.
Kuna jumal saadab mulle suuniseid, olen mina jumal, nii palju kui ta lubab.
Tema kätena maa peal hoian ma tagasi hävingut,
soojendan talvesid, jahutan suvesid, läkitan võluväge meie aedadesse
lõvide ja karude vastu, kes hävitaksid vastasel korral teie lapsed
isegi täis kõhuga.
Aga veel suuremat lahingut pean ma valguse vastu.
See vägi tõstab inimese jumalast kõrgemale.
See vägi aheldaks jällegi
taastatud maailma nahast ohjade ja kettidega.
Meie väed on võitlusväljal ja sõdivad valguse saatanatega.
Me peaksime neid austama.
Mitte salamisi reeturlikult sosistama.
Kes minu vastu räägib...
see ihkab tagasi valgust ja hävingut.
Seda ei saa andestada.
Kahetsustundega, vanad sõbrad...
minge.
Me oleme paiad
Me oleme pühad
Me oleme väljavalitud
Me oleme, me oleme, me oleme - Me oleme, me oleme, me oleme
Me oleme paiad
Me oleme pühad
Me oleme väljavalitud
Me oleme - Me oleme
3 AASTAT HILJEM
Ma tõin lastele kibuvitsamarju.
Maghra...
Ma tunnen õhus... - Jah.
Tunned küll.
Sa tunned kurbust ja kuskil ehk ka rõõmu, aga peamiselt kurbust.
Võta.
Nende lemmiklelu.
Pane see ükskõik kuhu, aga vaikselt.
Haniwa, Kofun, kus teie mänguasi on?
Otsige mänguasi üles.
Kas leidsid?
Tubli tüdruk.
Anna see tädi Parisele.
Mängige edasi.
Ja kui ma nende silmad kinni katan, ei suuda nad seda enam.
Ma olen juba pikka aega teadnud ja...
Ma tegin näo, et ei tea.
Aga nüüd on see kindel.
Kellele?
Baba!
Tulge siia, kallikesed.
Minge välja mängima.
Ma tulen kohe.
Ma olen teadnud sestpeale, kui Haniwa mul käest haaras
ja mulle ütles, et päikesel on õde, kes tuleb öösel välja mängima.
Ma tean.
Jerlamarel rääkis sulle seega tõtt, Baba Voss.
Need kaksikud on uue maailma algus.
Me peame tõtt kuulutama.
Nad on minu lapsed.
Souter Bax ja Gether Bax räägivad meist juba niigi nagu nõidadest.
Neil on üha rohkem sõpru.
Minu arust tuleb tõde varjata.
Jerlamarel ütles, et 12 suve.
Enne ei ütle me midagi.
Ja senikaua elavad nad suletud silmadega.
Elasid kord
neli venda ja õde õnnelikult koos ühes külas,
mis oli meie küla moodi.
Nad töötasid iga päev koos.
Üks tegi imehästi lõhnavat parfüümi.
Teine küpsetas kõige magusamaid kooke.
Kolmas mängis kõige võrratumat muusikat.
Ja neljas punus siidi linade ja kleitide jaoks,
mis olid katsudes nagu soe lumi.
Nad töötasid iga päev õnnelikult koos
ega tülitsenud kunagi.
Aga ühel päeval
rääkis üks poiss, et tema on nende ammu kadunuks jäänud vanem vend.
Kui õed ja vennad küsisid, millega tema tegeleb...
siis ta ütles, et räägib inimestele tõtt.
"Mis tõtt?" küsisid nad.
"Noh," vastas ta,
"ma võiksin teile öelda, et üks teist on väga nägus,
üks on päris ilus, üks on tavaline
ja üks teist on väga inetu."
Tema sõnad tekitasid peres imestust,
sest kui te pole juba ära arvanud, olid nende vendade ja õdede nimed
Lõhn, Maitse,
Heli ja Puudutus.
Ja nende maailmas polnud miski inetu ega ka ilus.
"Aga kes meist on milline?" küsisid nad oma vennalt.
"Kuna te seda nagunii ei tea, ei tohiks see teid huvitada," vastas ta.
Ja nende sõnadega kõndis ta minema.
"Oota! Mis on sinu nimi?" hüüdsid nad talle järele.
"Minu nimi on Nägemine," vastas ta.
Ning ta ratsutas minema ja jättis nad sinna pead murdma.
Peagi hakkas pere vaidlema, kes neist on ilus
ja kes on inetu.
Igaüks neist kulutas nii palju aega Nägemise sõnade üle juureldes,
et parfüüm kaotas oma lõhna,
koogid kaotasid oma maitse,
muusika kaotas harmoonia
ning siid muutus hõredaks ja auklikuks.
Kuni viimaks kohtusid nad ühel päeval jällegi
ja otsustasid Nägemise sõnad unustada.
Sest enne tema tulekut olid nad täiesti rahul olnud.
Ja peagi olid nad jälle rahul.
Sest nad otsustasid, et neist neljast piisab täielikult.
Ja nad elasid õnnelikult oma elu lõpuni.
Hei hopsti.
Hei.
Ma tõin kaksikutele ühise kingituse.
Nende homseks sünnipäevaks.
Sa pole sellest pärast jõe sulamist rääkinud.
Millest?
Me oleme seda päeva oodanud.
Kaksteist aastat, Maghra.
Muidugi võid sa teha, mida soovid.
Väga lahke sinust, Paris.
Kui sa pead neid liiga noorteks, siis kui kaua sa veel ootad?
Mina ja Baba Voss otsustasime.
See, mis on maha maetud, jääb igaveseks mulla alla.
See on sinu valik?
See on meie valik.
Isegi sina ei tule meie vahele, Paris.
Nii et nad kõnnivad suletud silmadega ringi ja kasvavad,
elavad ja surevad siin.
Ja ainult siin. - Aga elavad!
See on ju peamine, Paris, mis?
Ma soovin, et nad elaksid.
Kui nende saladus välja tuleb,
kui kastis on midagi, mis nad reedab,
kui juhtub midagi muud, neid võimalusi on aga tuhandeid,
siis nad põletatakse.
Kui raamatud käsivad neil aga külast lahkuda
ning lõvid ja karud nad nahka pistavad,
siis nad surevad.
Ja surnutel on silmad igavesti kinni.
Kunagi keegi leiab meid ja leiab nemad.
Maghra, nad peavad valmis olema.
Piisab! - Ei piisa!
Sellest elust ei piisa.
Sinu ettekäändest ei piisa.
Ma ei pea sulle mingeid ettekäändeid tooma.
Aga Jerlamarel?
Jerlamarel? Tema ei kasvatanud neid lapsi.
Tema ei ravinud palavikku,
ta ei pannud neid magama, sest tema oli ära, uitas kuskil ringi.
Sinu hääl.
Sa vihkad teda.
Miks?
Maghra?
Ja miks sa oma viha nende peale välja valad?
Emme!
Mine ära, Paris.
Ma tahan koos oma lastega olla.
Paris.
Hei, tulge sisse. Istuge.
Mu lapsukesed.
Suureks sirgunud lapsukesed, palju õnne sünnipäevaks.
Te saite täna 12 aastat vanaks.
Sa mu meie.
Kaksteist aastat olete te saladust hoidnud.
Ja te olete seda väga hästi hoidnud.
Kas te suudate veel ühte saladust hoida?
Mis see on?
See saladus on teile ja mitte kellelegi teisele.
See on kõigi aegade parim sünnipäevakingitus.
Mis need on?
Need on raamatud.
Meie arust on raamatud.
Võtke. Siin on juhtnöörid, mis aitavad raamatute juttu kuulata.
Kelle juhtnöörid?
Teie isalt.
Mida isa sellest teab?
Ei.
Teie päris isalt.
Mida?
Ma tean ainult seda, mida te ema rääkis.
Lootsin, et ta räägib teile ise.
Meil on juba isa.
Ma tean. Ta armastab sind nii väga, Kofun.
Haniwa...
On veel üks mees,
kes päästis teie ema tuisust.
Ema rääkis selle loo.
Ta oli eksinud ja see mees päästis ta.
Ja ta jäi teie ema juurde.
Ja kui ta meie külla tuli,
olite teie, kaksikud, juba tema sees.
Tema nimi on Jerlamarel. - Ei.
Oota, Haniwa. - Kofun.
Haniwa. Ta ei tohi kellelegi rääkida.
Võta see sõnum ja loe läbi.
Sa oled vapper. Mine.
Äkki me oleme nõiad.
Äkki peavad lood silmanägemisest paika.
Ei.
Tõde on mul käes.
Varsti saan mina teada, aga sina mitte.
Lase käia.
"Kunagi ennemuistsel ajal
oli peaaegu kõigil inimestel teie vägi.
Inimesed kasutasid seda väge ja oma mõttejõudu,
et maailm vallutada.
Nad ehitasid lendavaid masinaid
ja masinaid, mis rääkisid tuhandete miilide taha.
Nad lahkusid isegi maalt hiiglaslike laevadega.
Nende vägi oli nii suur, et nad hakkasid maalt välja kasvama ja seda hävitama.
Räägitakse, et jumal võttis neilt nägemise planeedi hävingu peatamiseks.
Aga pärast pikki aastaid taastatakse valguse anne.
See antakse ainult väljavalitud inimestele käsuga maailm jälle üles ehitada.
Mina olen teie isa.
Ja ma andsin selle ande teile edasi.
Teie kohus on seda ära kasutada.
Õppige teile jäetud raamatutest.
Ma valisin raamatud hoolega välja.
Ma jätsin ka juhtnöörid, kuhu minna,
kui tunnete, et olete küllalt tugevad külast lahkumiseks.
Ma ootan teid, kui te tulete.
Üheskoos rajame me uue maailma.
Tervitustega teie armastav isa...
Jerlamarel."
Mida nüüd teha?
Sa avasid kasti.
Jah, Baba Voss.
Ilma loata.
Jerlamarel päästis nad karu käest ja ta päästis ka sinu.
Ta ehitas silla.
Ta juhatas meie hõimu ohutusse kohta.
Ja tal oli sulle üksainus palve.
"Lase neil õppida".
Lase neil tõde avastada.
Siis lase neil valida.
Maghra põletab raamatud.
Ära räägi talle. - Sa tahad, et valetaksin?
Sa rääkisid kaksikutele aastaid, et oled nende isa, südameheadusest.
Nüüd pead sa Maghra vastu hea olema.
Vaikimine pole vale.
Nad rääkisid lahkumisest.
Sa tead, et kunagi nad lahkuvad.
Ja kui nad lahkuvad... - Ei.
Kui nad lahkuvad, siis ammutavad nad raamatutest teadmisi.
Baba Voss, sa oled hea mees.
Aga sa pole alati olnud. - Aitab.
Meie oleme siin peidus, aga maailm meie ümber on muutunud.
Aga kaksikud võivad midagi muuta, Baba.
Nemad on lootus, Baba.
Mõtle, mida sa oled tunnistanud.
Mõtle oma tegude peale.
Anna see maailmale tagasi, Baba.
Vaikimine pole vale.
Baba?
Ära raiska halgu. Mina soojendan sind.
Kas kõik on hästi?
Jah. Kõik on kombes.
Tule voodisse.
Mille sa võtsid?
TAPPA LAULURÄSTAST
Sina?
Tõlkinud Janno Buschmann