Чет-чет!
Чет-чет-чет!
[СЛІПОТА]
ПІСЛЯ СПАЛАХУ СМЕРТОНОСНОГО ВІРУСУ В 21-МУ СТОЛІТТІ
КІЛЬКІСТЬ НАСЕЛЕННЯ ЗЕМЛІ ЗНИЗИЛАСЯ ДО МЕНШ НІЖ ДВОХ МІЛЬЙОНІВ.
УСІ, ХТО ВИЖИВ, ОСЛІПЛИ.
ТЕПЕР, КІЛЬКА СТОЛІТЬ ПО ТОМУ, ІДЕЯ БАЧЕННЯ ЗДАЄТЬСЯ ЛИШЕ МІФОМ.
НАЙМЕНША ЗГАДКА ПРО НЕЇ ВВАЖАЄТЬСЯ ЄРЕССЮ.
АЛКЕННІ ПАЯНСЬКЕ КОРОЛІВСТВО
Тихо, тихо.
-Періс. -Я тут. Боже полум'я здіймається.
Благословенне світанком народження.
Води на підході. Підійди.
Де ти була?
Мене затримали.
У мене відійшли води.
А тепер я піснею закличу дитя у цей світ.
Знайди шлях, дитино Шлях, дитино, шлях, дитино
Знайди шлях, дитино Шлях до мене
Молитва руки матері Молитва руки батька
Знайди шлях, дитино Шлях до мене
Вознесись
Виходить головою вперед.
Це добре.
Вознесись, дитино Вознесись...
Маґро, я відчуваю вушко. Як слизький бутончик.
-Добре, добре. Так. -Тепер сильніше.
-Витягни його. -Так, так.
Де Баба Восс?
Баба Восс зайнятий.
Ось. Пий. Пий.
Не треба нам цього велета.
Це жіноча робота.
Хай мій чоловік перший торкнеться дитини.
Він скоро буде.
Що це за звук?
Скоро в тебе буде дитя, маленьке життя на руках. Про це думай.
Періс, я чую вбивчі канати.
Навіщо винесли канати?
На село напали?
Ловці запахів повідомили, що в долину йде пошуковий загін.
Чоловіки на конях з собаками. Вони біля підніжжя гори.
Де мій чоловік?
Баба? Баба Восс керує обороною.
До зброї! За мною!
-Чет! -Чет!
До стіни.
Ловці запахів, відчуйте вітер.
Собаки, коні та люди. Продираються крізь болото й очерет.
Переходять річку.
Палять букове дерево відьмоловів королеви Кейн.
Може, вони йдуть вздовж річки в іншу долину.
Матал, провіщай. Які їхні наміри?
Відчуваю в повітрі жорстокі наміри. Жорстокі й скоро.
Аюри, скільки їх?
Десятки кінних і багато піших.
Двісті, може, більше.
Це не пошуковий загін. Це ціле військо.
Алкенні. Це наш дім.
Ми одне ціле й битимемося як одне ціле.
Готуйтеся до бою.
Я, Баба Восс, клянуся боронити нас від Великого полум'я Алкенні!
Величне полум'я!
До королеви, у черева їхніх псів.
Уперед, брати, до бою...
За мною!
Уставай. Підводься.
-Боже. -Уставай.
Хто нападає?
Мабуть, якісь кочовики хочуть уполювати собі рабів.
Періс.
Я чую, коли ти брешеш.
Від моїх вух ніщо не втече.
Я чую, як ухиляється твій голос.
Зараз твоє головне завдання – дихати.
Дихати й тужитись.
Я чую якісь таємниці. Що ти замовчуєш?
Чи я, стара, щось можу знати?
Яка говорить з птахами і чує майбутнє вві сні.
Уже три ночі в темряві кричить сова.
І що вона каже?
Каже: «Ідуть відьмолови».
Відьмолови? Навіщо їм сюди йти?
Щось мені підказує, що вони йдуть по тебе.
Розв'яжіть цю кляту мотузку.
Кажу ж, розв'яжіть цю кляту мотузку, негайно!
Розв'яжіть мотузку.
Хлопця треба провчити.
Хто це?
Питаю, хто це?
Агов!
Хто це?
Хто там?
Кажу вам, негайно розв'яжіть мотузку!
Я Тамакті Джун, генерал відьмоловів.
У моїй присутності заведено ставати на коліна.
Пробачте, пане, але я Ґетер Бекс.
Це я просив вас прийти сюди.
Тоді пробачення слід просити мені.
Хлопчик, який ладний зрадити власне плем'я, щоб виконати божу волю.
Саме так.
То ти маєш інформацію
про чоловіка, якого ми шукаємо.
Єретика, що його на смерть засудила сама королева Кейн.
Диявола, який убив королевину сестру.
Розказуй, що ти про нього знаєш.
Я чув від ваших вісників,
що за інформацію, яка допоможе його впіймати, є винагорода.
Твоя винагорода – змога дихати, якщо інформація буде корисна.
Щоб щось сказати, мені потрібне горло.
Мої аюри вчують брехню, як тріщинку на льоду під ногою.
Обіцяю, пане. Жодних тріщин.
Говори.
Наприкінці зими в наше село забрела жінка.
-Незнайомка. -Спокійно.
Її знайшли серед ягідних кущів.
Вона сказала, що заблукала в хуртовину.
Попросила, щоб її прийняли, бо була на третьому місяці вагітності.
Голова села сказав, що подбає про неї.
Своїх дітей йому зачати не вдавалося, тож він узяв її за дружину.
Відтоді вона живе з ним.
Скажи мені щось корисне. Швидко.
Вона не казала, хто батько її дитини.
Та коли вона прийшла в село,
на ній було це намисто.
Символ кохання. На ньому є ім'я.
Прочитайте його.
Джер, ла, ма, рел.
Джерламарел.
Це ж ім'я єретика, якого ви шукаєте?
Прямо зараз, у селі на горі,
ця жінка народжує дитя диявола.
Якщо нападете на село негайно,
жінка й дитя Джерламарела будуть ваші.
Ґетере Бекс...
Розкажи, яка оборона вашого села.
Якщо я знайду жінку, яка народжує диявола,
може, дам тобі жити.
Якщо ж ні, спалю й тебе.
Хлопчик чи дівчинка?
Це хлопчик. Хлопчик.
Десять пальців і на руках, і ногах.
Сильні легені.
Сінджей. Сінджей. Мамо.
Привіт.
Привіт, малятко.
Привіт.
Молодець, Маґро.
Молодець.
Маленька ніжка!
-Ніжка? -Дітей двоє.
Виходить не тим боком. Сінджей, гостри ножа.
-Маґро, його треба дістати швидко. -Добре.
Вдихай. Видихай.
Вдихай. Зараз!
-Чет-чет! -Чет-чет-чет!
Баба!
Ілуне!
Скинути стіну!
-Скинути стіну! -Скинути стіну!
Скинути стіну!
Провіщай.
Відчуваю сильну ненависть.
Проте тиху.
Аюро?
Коні фиркають, б'ють копитами.
Багато коней. Вони ховалися за шумом річки.
Їхня кіннота майже вся ціла.
Вони втратили небагатьох.
Знали, що треба зачекати.
У село!
Цей схил – єдиний спуск з гори?
Ущелини й стрімкі скелі з усіх боків, крім оцього.
Саме тому предки обрали це місце.
Ми єдині живі алкенні.
Я ж буду останній.
Так, так. Господи.
Тепер дівчинка.
Сінджей, мамо.
Боже, більше не треба.
Я чула, як тремтіла земля.
Мені здалося?
Ні, тобі не здалося.
Сінджей, питної води.
За законами алкенні перше ім'я, яке ти повинна назвати –
ім'я їхнього батька.
Так вони запам'ятають його в ніжних закутках душ.
І не кажи: «Баба Восс».
Треба назвати справжнього батька, інакше накличеш лихо.
Джерламарел. Твій батько.
Готова розповісти мені про нього?
Про те, хто він такий?
Я вже казала тобі.
Ми не були знайомі.
Я відійшла від свого села. Заблукала в хуртовину.
Сови розповідають мені інше.
Що ж вони розповідають?
Воїни повернулися.
Баба Росс, ти пожертвував камінням?
У нас не було вибору.
Тут відьмолови та пів армії королеви Кейн.
Відьмолови?
-Тут немає відьом. -Арко.
Скликаю зібрання парламенту алкенні.
Вислухайте мене. Нашої стіни немає.
У нас не було вибору. Але ворог лишився в долині.
Боже полум'я викликало дощ, за такої погоди на схил не вийти.
Тож у нас є час.
Час на що? Ми в пастці.
У нас є воїни і ведмежі пастки по периметру.
Натягнемо канати, щоб спинити коней.
Потрібно це зробити, поки ще буря.
Часу обмаль.
Готуйтеся.
Баба Восс?
Ні, ведмідь.
Маґро, нас троє?
Нас четверо, Баба Восс.
Підходь, здоровило. Тільки не поламай їх.
Хлопчик і дівчинка.
Я вийду.
Ні, ні. Періс, залишся.
Побудь з нами.
Каміння їх змело?
Два благословення. Боже полум'я.
Баба, каміння повбивало їх усіх?
Ні.
То як нам пережити цей день?
Не знаю.
У них коні й собаки.
І коли закінчиться буря, вони кинуться на нас.
Усе життя я шукав спокою...
Щоб збудувати дім, знайти дружину й наробити дітей.
І тепер, у цю останню мить, у мене їх двоє.
Одне, друге.
І я любитиму їх так само сильно,
як полюбив тебе, Маґро.
З першої миті...
Баба Восс, треба йти. Вони проголосували без тебе.
Ви натягли канати?
Ні, Баба Восс.
Ми продовжили засідання, яке ти скликав.
Хтось зауважив, що відьмолови приходять лише туди,
де, на їхню думку, є відьми.
Вони до нас не приходили...
Поки не з'явилася ця змія, яка привела тут на світ своїх виродків.
Періс, треба щось робити.
Не рухайся. Усе під контролем.
Ця мить настала.
Яка мить?
У ніч, коли чужинець приніс тебе нам,
він лишив на моєму вівтарі записку.
Від Джерламарела.
Підготуй дітей до довгої мандрівки.
Ми ухвалили рішення.
Можливо, якщо ми віддамо жінку з дітьми відьмоловам,
вони дадуть нам спокій.
Баба Восс, часу обмаль.
Це навіть не твої діти.
Що ж.
Результат голосування – закон.
Проте важко знести з гори жінку й двох немовлят
якщо в тебе немає рук чи ніг.
Баба Восс, ти великий, але нас багато.
Усіх не повбиваєш.
Але перших шістьох чи сімох уб'ю.
Хто хоче опинитися серед них,
зробіть крок уперед.
Мій тесак пошле вас у рай.
Арка.
Квартирмейстер.
Я підтримую Бабу Восса!
Ілун. Аюра.
Вбивчі канати. Я підтримую Бабу Восса.
Бов Лаєн. Танцівниця смерті.
Я підтримую Бабу.
Белу. Танцівниця смерті.
Кажу, Баба Восс... Відійди.
Опустіть зброю! Опустіть зброю!
Усі ми алкенні.
Послухайте.
Відчуйте. Дощ зараз ущухне.
Відьмолови на півдорозі до гори.
Коли село пов'язують з відьомством,
його спалюють дощенту.
Так велить їхня віра.
Віддавши дітей, ви не врятуєтеся.
То що ти пропонуєш?
Ви вважаєте, що ми в пастці. Та це не так.
Є ще один шлях з гори.
-Якщо ти птах, це так. -Ні! Тут є міст.
-Що? -Над ущелиною. За дзвонами.
Алкенні живуть на горі не одне покоління.
Моста тут не було.
Тепер є, Сновидице.
Хто його збудував?
Один чоловік.
Один моста не збудує.
Оскільки часу мало, то вважайте його богом.
-Як ти все це знаєш? -Зараз не про це мова.
Вона знає, бо вона теж відьма.
Вважайте мене відьмою, але я ваша остання надія.
Іти чотириста ударів серця.
Хто залишиться – згорить.
Жінок і дітей зґвалтують.
Навіть якщо моста немає,
смерть в ущелині милосердніша.
Збирайте пожитки.
Ти знаєш дорогу до моста?
Так. Вір мені.
Маґро. Іти зможеш?
-Так. -Так?
-Так. -Ходімо, кохана.
Збирайте речі. Беріть лише те, що подужаєте нести.
Періс.
Розкажи, як ти знайдеш цей міст?
Він залишив мені вказівки.
-Хто такий «він»? -Справжній батько дітей.
Баба Восс, будь же велетнем і переступи через цей біль.
Ходімо! Сюди!
Не варто нам іти далі.
Вір їй, мамо.
Ідіть іще. Не бійтеся.
Ось стежка. Стежка до моста.
Це божевілля.
Ніхто не міг зробити моста через цю прірву.
Коні за сто ударів серця.
Швидше!
Спасіння! Твердь над порожнечею!
Станьте в ряд.
Приведіть Ґетера Бекса.
Я в повітрі. Чудо.
Я в повітрі!
Швидше!
Я піду.
Держіть палиці над канатами.
Я йтиму за тобою.
Я залишуся й затримаю їх.
Ти казав, що іншого шляху до Сонячної могили немає.
Немає.
Хіба що впасти у провалля, а це певна смерть.
Я чую дитячий плач.
Двоє новонароджених. У напрямку Сонячної могили.
О боже!
Маґро!
Я тут!
Міст не впав!
Ідіть. Швидше. Бережіться.
Аюри!
Лише звук стрімкої води. Близько.
Спустити собак!
Ідіть.
Земля. Земля. Тверда земля.
Тверда земля. Сюди. Сюди.
Не втрачайте пильності. Сюди.
Швидко.
Тиша.
Давай.
Тихо, тихо, тихо.
Ні.
Тут міст.
Ґетера Бекса!
Розв'яжіть його!
Ми жили на цій горі роками. Моста не було.
Відчуй його!
Ти перший.
Ні. Ущелина – це смерть.
Залишитися тут – це смерть. Іди!
Воїни, за ним.
Відійдіть!
Зачекайте!
Допоможіть!
Хто це?
Це я, Ґетер Бекс!
Виродки, покинули мене!
Ґетер.
Хапай руку.
Віснику.
Послання королеві.
ДАМБА КАНЗУА ПАЛАЦ КОРОЛЕВИ КЕЙН
Ідіть. Я хочу помолитися.
Отче,
що ховаєшся від нас,
твою силу відчуваємо, та не можемо торкнутися.
Воля твоя живе в цьому святому місці.
Силу божого полум'я дай нам сьогодні,
яка прийшла до нас з вод святої ріки.
Настановляй нас на шлях правдивий.
Проклинай винуватців наших.
Дай нам вогню та диму.
Бо тобі належать темрява, сила
і слава.
Нині, і повсякчас, і на віки вічні.
Амінь.
Так?
Новини з Сонячної могили, Ваша величність.
Заходь.
Його сім'я зійшло.
Цитьте. Відчувайте. Говоритиму я.
Диявол, який убив мою сестру,
який проповідує єресь Бачення.
якому дана сила світла, Джерламарел,
не просто живий.
У нього народилися діти.
-Лікарю. -Так, Ваша величність?
Якось ми вели про це розмову.
Спокійно. Не секрет, що ми говорили про це.
І я вас тоді запитала:
«Чи вірите ви, що лихі сили світла можна передати дитині?»
Ні. Я не вірю, що їх можна передати дитині.
Не брешіть мені.
Я все чую.
Це таке марнування часу.
Обережність, страх.
Говоріть чесно!
Я чесно не знаю.
Ваша величність, Джерламарел – просто чоловік.
Він подавав нам страви в цьому залі.
Він народився рабом і його слова про силу, якою він буцімто володів...
Можливо, він просто лакей, який намагався вразити свою королеву
казками, які чув з колиски.
У столиці проблеми.
Свята сила ріки нас підводить.
Люди кажуть, що ми втрачаємо божу прихильність.
Можливо, треба вернути наших найкращих солдатів додому.
На коліна.
Ви забуваєте,
що лихе світло колись уже ледь не знищило світ.
За його допомогою люди контролювали, перекручували й змінювали божі наміри.
Ліси палали. Повітря наповнилося отрутою.
Леді Зі, пошліть вістку в Сонячну могилу.
Тепер їхнє завдання – не просто знайти Джерламарела.
Вони повинні відшукати його дітей
і привезти їх до мене.
У цей день
ми перейшли в новий світ.
Чоловік, що збудував міст, яким ми й дійшли сюди,
покаже нам шлях уперед.
Періс, хто цей чоловік?
Його звуть Джерламарел.
Ми були близькі, колись.
Він єретик.
Відьмолови шукають його, тому що він проповідує особливу єресь.
Він розповів мені, що має силу, яку ми назвали б магічною чи лихою,
але якою колись володіли всі люди у світі.
Він проповідує, що дари божі, з яких наша зброя й інструменти,
створили не боги, як нам казали.
Так само вічна гладь, яка ніколи не гниє.
Чи плоскі, рівні гори Паяну.
Усе це створили люди.
Такі ж люди, як ми, що володіли втраченою здатністю, яка є в нього.
Джерламарел казав, що не може цього пояснити.
Він просто має здатність бачити.
І якщо ми будемо виконувати його вказівки, то знайдемо оазу.
Нам нічого втрачати.
Якщо хтось проти, хай запропонує кращий шлях.
Отже, вирішено.
Унизу є річка.
Нашим Ловцям запахів снитимуться її верби.
Тридцять днів і тридцять ночей ми будемо йти вздовж неї.
Коли стежка поруч з річкою обірветься,
ми будемо йти по воді, щоб нас не вислідили собаки.
Вестиме нас музика, яку залишив по собі Джерламарел.
Невдовзі
ми почуємо шум водоспаду, як 20 людей заввишки.
І за тим водоспадом знайдемо оазу.
Місце, куди ніхто не наважиться забрести.
Місце, де ми зможемо відбудуватися
у мирі й безпеці.
Каже, тут є драбина.
Арко.
Я піду перший.
Якщо витримає мене, то витримає всіх інших.
Баба, прошу.
Це безпечно!
-Лід, лід, лід... -Лід...
Ловцю, що там попереду?
Що він залишив нам?
Усе.
Тут ми збудуємо собі новий дім.
Це наче рай.
Але, Баба...
Ти повинен розуміти,
що будеш вождем племені,
якому завжди доведеться ховатися від світу та відьмоловів.
Пам'ятай це.
Колись нас можуть знайти.
Не можна втрачати пильності.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська